ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/2725/25    Головуючий у І-й інстанціі :Зуб І.Ю.
Номер провадження: 22-ц/819/1424/25      Доповідач: Воронцова Л.П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого (суддя- доповідач): Воронцової Л.П.,
суддів: Майданіка В.В.
Склярської І.В.,
секретаря Олійник К.О.
учасники справи: 
позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - Херсонська міська рада,
третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2025 року, ухвалене суддею Зуб І. Ю. у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Херсонської міської ради, третя особа : ОСОБА_3 про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2025 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що 16 грудня 1993 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизовано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,24 кв. м., та у встановленому законом порядку Фондом комунального майна Херсонської міськради видано свідоцтво № 8937-ж про право власності на житло від 16 грудня 1993 року. 
Оригінал правовстановлюючого документа ними втрачено.
До подання позовної заяви до суду, відповідно вимог ч. З, п. 6 ст. 175 ЦПК України позивачами було подано заяву до Херсонської міської ради про видачу дубліката втраченого свідоцтва про приватизацію квартири. 
Херсонська міська рада листом від 24 грудня 2024 року № Н-8014 відмовила у видачі дубліката документа, зокрема зазначила, що відповідно до електронного реєстру приватизованого житла Херсонської міської територіальної громади, кв. АДРЕСА_2 , приватизована Фондом комунального майна м. Херсона 16.12.1993, який рішенням Херсонської міської ради від 10.02.1995 за № 36 було ліквідовано, правонаступників не визначено, рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою для встановлення права власності відповідно до ст.392 ЦК України.
Місце знаходження ОСОБА_3 їм невідомо з 1996 року.
Просять визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно з свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданим Фондом комунального майна Херсонської міської ради 16 грудня 1993 року, у приватизованій квартирі , яка дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Херсонської міської ради , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд, виходячи зі змісту сформульованих стороною позивачів позовних вимог про визнання за ними права власності на всю квартиру, яка відповідно до копії свідоцтва про право власності належить трьом особам на праві спільної сумісної власності, незважаючи на наявність третього співвласника, вважав, що належним відповідачем має бути ОСОБА_3 , який залучений позивачами в якості третьої особи.
Виходячи з того, що суд , у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень, позбавлений можливості самостійно визначати суб`єктний склад учасників справи, встановивши, що у справі не залучено суб`єкта, який має відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідач, суд відмовив у вказаному позові з цих підстав.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судом неповно встановлені обставини справи, воно не відповідає нормам матеріального права та ухвалено із порушення норм процесуального права.
В обґрунтування скарги зазначає, що суд дійшов висновку, що позивачі претендують на всю квартиру, що стало підставою для відмови в позові. Проте цей висновок не відповідає змісту позовних вимог про визнання права власності позивачів згідно зі свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 16.12.1993, виданим Фондом комунального майна Херсонської міської ради. Вони із сином не претендують на всю квартиру.
У позовній заяві зазначено, що квартира була спільно приватизована трьома особами: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , і права третьої особи визнаються повністю, спір стосується виключно відновлення документа на трьох осіб та підтвердження раніше набутого права трьох осіб після втрати оригіналу свідоцтва.
ОСОБА_3 не залучений як відповідач з тієї причини, що між ними відсутній спір, вони із сином не претендують на його право власності на частку у приватизованій квартирі.
Висновок суду про претензії позивачів на всю квартиру є безпідставним і юридично необґрунтованим. 
У позовній заяві відсутні вимоги про визнання права власності на квартиру. Сплата судового збору також свідчить про те, що сплачено збір за 2/3 вартості квартири.
Позивачі звернулися до суду з відновленням прав згідно приватизаційного документу. Іншого шляху, ніж у судовому порядку поновити їх права не існує.
Суд першої інстанції не застосував ст.392 ЦК України належним чином та проігнорував судову практику, зокрема, викладену у постанові ВП ВС від 22.02.2024 у справі № 990/150/23 про те, що позивач самостійно визначає, яке його право порушено та який спосіб захисту він обирає. Позов заявлено в межах, визначених законом і постановою ВС.
Суд вийшов за межі позовних вимог, підмінивши їх власним змістом та не надав належної оцінки копії свідоцтва № НОМЕР_1 , завіреній КП "ХБТІ"; відповіді Херсонської міської ради, висновку експерта про вартість частки. Не дослідження цих доказів суперечить вимогам ст. 89, 263 ЦПК України.
ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно зі свідоцтвом на право власності на житло № НОМЕР_1 , виданим Фондом комунального майна Херсонської міської ради 16 грудня 1993 року у приватизованій квартирі, яка дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 .
Позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.
В судове засідання учасники справи, які не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, що не перешкоджає її розгляду в порядку частини 2 статті 372 ЦПК України.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 визначено склад колегії: доповідач - суддя ОСОБА_4 , члени колегії судді Кутурланова О.В., Майданік В.В.
Ухвалою суду від 28.11.2025 апеляційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 02.12.2025 відкрито провадження у справі, справу витребувано із суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 10.12.2025 справу призначено до судового розгляду на 12.01.2026.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи від 30.12.2025 здійснено заміну члена колегії суддю Кутурланову О.В., у зв`язку із виходом у відставку, на суддю Склярську І.В.
Фактичні обставини справи, встановлені судом 
Із копії свідоцтва № НОМЕР_2 - ж про право власності на житло від 16 грудня 1993 року виданого Фондом державного майна м. Херсона вбачається, що відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності, зареєстроване 11.05.1994 року р. 15024.
Згідно відповіді виконавчого комітету Херсонської міської ради від 24.12.2024 року за № Н-8014 на звернення ОСОБА_1 щодо видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру зазначено, що відповідно до електронного реєстру приватизованого житла Херсонської міської територіальної громади, квартира АДРЕСА_2 , приватизована Фондом комунального майна м. Херсона 16.12.1993, який рішенням Херсонської міської ради від 10.02.1995 за № 36 було ліквідовано, правонаступників не визначено, чинним законодавством не надано права іншим організаціям видавати дублікати документів, які видані ліквідованим органом. Рекомендовано звернутися до суду.
2. Мотивувальна частина
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах, визначених статтею 303 ЦПК України колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).
За ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
За ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. 
За положеннями ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду":
- приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (частина 1);
- передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку (частина 2).
Виходячи зі змісту свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 16.12.1993 року виданого Фондом державного майна м. Херсона позивачі набули право власності на житло в порядку приватизації державного житлового фонду та враховуючи положення ст.30 ЦК України, слід дійти висновку, що зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , тому, за відсутності доведення іншої домовленості між ними, встановленої законом або рішенням суду вважається, що частки кожного із співвласників у цьому праві спільної сумісної власності є рівними.
Кожному із співвласників належить право власності на 1/3 частку у праві власності на квартиру. 
З огляду на зазначене є обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частку кожному співвласнику у квартирі. 
Суд надмірно формалізовано підійшов до трактування позовних вимог і фактично усунувся від виконання завдання цивільного судочинства, оскільки з урахуванням змісту позовної заяви, підстав та вимог позову суд мав повноваження визначити, що позивачі бажають підтвердити своє право у спільній сумісній власності, перевести його у спільну часткову власність та визначити власникам рівні частини саме у праві власності на квартиру та з урахуванням принципу "суд знає закон" самостійно визначити правильний спосіб захисту прав позивачів.
Позивачі не претендують на частку ОСОБА_3 у праві власності на квартиру, спір між ними відсутній, а рішення суду про підтвердження права власності всіх співвласників на частку у квартирі не порушить права та не вплине на обов`язки ОСОБА_3 у праві власності на квартиру.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції, на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України скасувати й ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову , яким визначити за позивачами по 1/3 частці за кожним у праві власності на житлове приміщення за адресою : АДРЕСА_1 . 
Керуючись ст.ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 листопада 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1/3 частині за кожним у праві власності на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_2 . 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повної постанови 12 січня 2026 року.

Головуючий      Л.П. Воронцова

Судді:       В.В. Майданік

І.В. Склярська