ПОСТАНОВА
 
9 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 1519/12568/2012
провадження № 51-1285 ск 24
Суддя Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 листопада 2025 року, 
установила:
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку згаданих судових рішень у касаційному порядку. 
Згідно з ч. 2 ст. 387 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК 1960 року) зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 350 цього Кодексу. Зокрема, у касаційній скарзі, серед іншого, має бути зазначено в чому полягає незаконність вироку й постанови та доводи на обґрунтування заявленої вимоги.
Крім того, слід мати на увазі, що касаційний суд уповноважений скасувати або змінити судові рішення виключно на підставах, передбачених ст. 398 КПК 1960 року, тобто у зв`язку з: істотним порушенням кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
Проте наведене було залишено поза увагою при зверненні до Верховного Суду.
За змістом касаційної скарги, у ній захисник просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), скасувати оспорювані судові рішення і звільнити  ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284, 440 цього Кодексу у зв`язку з закінченням строків давності, а провадження в справі - закрити.
Однак заявляючи таку вимогу із посиланням на норми КПК, захисник не зважив на «Перехідні положення» цього Кодексу, а також на те, що справа розглядалась й оскаржені рішення ухвалювалися за процедурою, визначеною процесуальним законом 1960 року. 
Водночас усупереч законодавчим приписам у поданій скарзі, її автор не наводить обґрунтування допущення судами попередніх інстанцій таких порушень норм права, які є істотними і зумовлюють обов`язкову зміну або скасування вироку та постанови на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року з  урахуванням положень статей 282, 323, 362, 370, 371 цього Кодексу в їх взаємозв`язку й точного змісту ст. 49 Кримінального кодексу України, котрою регламентовано звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Натомість доводи захисника переважно зводяться до тверджень про незаконність постанови апеляційного суду з наведенням власного обчислення зазначеного строку.
Крім того, у поданій скарзі сторони захисту містяться посилання на неповноту апеляційного розгляду, що в силу ст. 398 КПК 1960 року не належить до предмета перевірки в касаційному поряду, адже в цій статі немає такої підстави для скасування чи зміни судового рішення. 
Оскільки касаційний суд відповідно до правил ст. 395 КПК 1960 року перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в тій частині, в якій воно було оскаржене, недотримання ст. 350 цього Кодексу перешкоджає вирішенню питання про витребування справи.
Тому лише за умови усунення скаржником окреслених недоліків та повторного звернення ним зі скаргою у межах строку, визначеного ст. 386 КПК 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови, справа може бути витребувана для перевірки в касаційному порядку.
Стосовно клопотання про зупинення виконання вироку, то в силу ст. 388 вказаного Кодексу таке питання вирішується одночасно з витребуванням справи касаційним судом.
Керуючись статтями 383, 388 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК,
постановила:
Відмовити захиснику ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 .
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                            ОСОБА_1