Суддя ОСОБА_1 
Справа № 644/8045/25 
Провадження № 1-кп/644/210/26 
12.01.2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2026 року м. Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 
за участю секретаря - ОСОБА_2 
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025170020010260 від 23.07.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , обіймаючий посаду стрільця - номера обслуги 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді стрільця - номера обслуги 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 17,65 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128. 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,2,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 24.04.2025 приблизно о «21» год. «00» хв., знаходячись в пункті тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2025 №2510, яке полягало у термін до 04:00 24.04.2025 на БРО «ТАНДЕМ», околиці н.п. Степова Новоселівка Куп`янського району Харківської області організувати та забезпечити переміщення з тилового командного пункту мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 до КСП 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , доведеного заступником командира батальйону з психологічної підтримки персоналу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_11 , який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також, ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини, громадянина.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану. При цьому зазначив, що відмовився від виконання бойового розпорядження, оголошеного ОСОБА_11 за станом здоров`я, оскільки мав осколкове поранення правої кінцівки, не функціонувала нога, після реабілітації повернувся до служби, проте стан здоров`я став перешкодою для виконання наказу, тому він відмовився від його виконання, що було зафіксовано на відеозаписі, який проводився під час відмови від виконання наказу. Також зазначив, що наразі бажає проходити службу у лавах Збройних Сил України, стан здоров`я на теперішній час є відновленим, вказав на наявність письмової згоди військової частини НОМЕР_2 про продовження служби у вказаній частині.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст.65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , обіймаючий посаду стрільця - номера обслуги 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває. 
Відповідно до ст. 66 КК України судом визнаються обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, бажання продовжити службу у Збройних Силах України.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин.
Як випливає із змісту ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
З урахуванням перелічених обставин, особи винного, його ставлення до скоєного, зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявності письмової згоди командира військової частини НОМЕР_2 від 13.11.2025 року про продовження проходження служби, думку сторони обвинувачення і сторони захисту про призначення покарання із застосування ст.ст.58,69 КК України, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідно до ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за злочин, передбачений ч.4 ст 402 КК України, у виді позбавлення волі, та за правилами ст. 58 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне скасувати. Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у залі суду негайно.
На підставі ст.72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати у строк призначеного ОСОБА_9 покарання строк попереднього ув`язнення з 28.07.2025 по 12.01.2026 року включно з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Судові витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись статтями 349, 367-370, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки покаранням у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцять) відсотків грошового забезпечення.
Роз`яснити  ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , що під час відбування покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.
Запобіжний захід, застосований відносно  ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - скасувати, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання. 
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк призначеного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання попереднє ув`язнення з 28.07.2025 по 12.01.2026 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.
Речові докази по справі: оптичний диск з файлом формату «МР4», під назвою «Відео 24.04.2025», на якому міститься відеозапис доведення бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2025 року №2510, що долучений до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому, його захиснику та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: