ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року Чернігів Справа № 620/3562/25 
Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з уточненим позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у не зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 01.01.2004 по 13.05.2012, в полуторному розмірі (з коефіцієнтом кратності 1.5) для визначення розміру коефіцієнту страхового стажу (Кс) відповідно до ч.1 ст.25 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при обчислення розміру пенсії, та не вірному обчисленні обсягу понаднормового стажу та розміру доплати за нього;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, здійснити перерахунок розміру пенсії, з листопада 2024 року, з послідуючою виплатою недоплаченої її частини (з врахуванням раніше проведених виплат) із зарахуванням періодів роботи в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 з 01.01.2004 по 13.05.2012 до страхового стажу у полуторному розмірі (з коефіцієнтом 1,5), відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з включенням цього періоду у полуторному розмірі в розрахунок розміру коефіцієнту страхового стажу (Кс) відповідно до ч.1 ст.25 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при обчислення розміру пенсії; та з зарахуванням до понаднормового стажу весь стаж, що перевищує мінімально встановлений поріг у 15 років, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з розрахунком збільшення розміру моєї пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи з розміру цього мінімуму, який щорічно встановлюється законом на 01 січня відповідного календарного року.
Позов мотивовано тим, що нарахований розмір пенсії відповідачем на даний момент є меншим ніж повинно бути, через безпідставне не зарахування ним пільгового періоду роботи за Списком №1 в зоні відчуження ЧАЕС з 01.01.2004 по 13.05.2012 у полуторному розмірі (з коефіцієнтом кратності 1.5). Також відповідачем невірно розраховано розмір понаднормативного стажу, як в обсязі такого стажу так і розміру доплати за нього.
Суд ухвалою від 17.04.2025 позовну заяву залишив без руху. В подальшому, суд ухвалою від 08.04.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановив строк для подачі відзиву на позов.
Відповідач, у встановлений судом строк, подав відзив на позов, в якому наголосив, що Управління діє в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а підстави для задоволення позову відсутні.
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій він просить відхилити заперечення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, викладені у відзиві на позовну заяву, як безпідставні та необґрунтовані, та такі, що не узгоджуються з приписами пенсійного законодавства та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України №1058- V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон України №1058-IV). Пенсія призначена з 06.01.2009.
19.02.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою від 19.02.2025 за вх. №5583/С-1000-25 з питання невірного обрахунку пільгового стажу, відпрацьованого в зоні відчуження ЧАЕС та розміру понаднормового стажу, що не відповідає приписам відповідних постанов Кабінету Міністрів України та пенсійного законодавства, якими регулюється питання пов`язані з роботою осіб, які працюють/працювали в зоні відчуження ЧАЕС.
Листом від 05.03.2025 №5770-5583/С-02/8-1000/25 відповідач повідомив, що зарахування пільгового стажу у полуторному розмірі не передбачено приписами діючого пенсійного законодавства, а понаднормовий стаж розраховано вірно, без порушень у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.34-35).
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так. ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що час роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи: з січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1).
З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 4 Постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378 встановлено, що у період 1988-1990 років: час роботи робітників, задіяних на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення, зараховується у полуторному розмірі в трудовий стаж та в стаж роботи, що дає право на пільгову пенсію по списку № 1, затвердженому Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173.
Дію вказаної Постанови було пролонговано пунктом 1 Постанови Ради Міністрів СРСР № 1136 «Про продовження на 1991-1995 роки строку дії Постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРП від 29.12.1987 №1497».
У подальшому зазначена норма про те, що робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1) безперервно продовжується в часі, зокрема пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсації та пільги особам, які працюють на Чорнобильській АЕС і у зоні відчуження» від 29.02.1996 №250, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» від 30.06.1998 №982, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» 07.02.2000 №223, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» від 29.01.2003 №137, абзацом 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження» №571 від 27.04.2006, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 №1400 «Про доповнення постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 №571», абзацом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 №831 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2011 №984, постановою Кабінетів Міністрів України від 29.12.2014 №717 та від 20.04.2016 №297.
Всі вищенаведені постанови Кабінету Міністрів України прийняті у відповідності з положеннями ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлюють пільги щодо обчислення стажу роботи для осіб, які працювали в зоні відчуження ЧАЕС.
Отже, загальний аналіз правових приписів перерахованих вище нормативно-правових актів свідчить, що законодавець надав Кабінету Міністрів України з 1 січня 1993 року та в наступні роки встановлювати пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження. Таке право надано Кабінету Міністрів України Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який є спеціальним законом для застосування у питанні обчислення стажу роботи для осіб, віднесених до категорії «чорнобильців».
А тому, у спірний період всім особам, які постійно працюють у зоні відчуження, час роботи зараховується до стажу роботи у полуторному розмірі.
Втім, всупереч Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до стажу роботи в півторакратному розмірі відповідачем не зараховано період роботи позивача у зоні відчуження з 01.01.2004 по 13.05.2012, що підтверджується витягом із Форми РС-Право (а.с.23), внаслідок чого стаж, що враховано для обчислення пенсії суттєво знижений.
Так, відповідно до ч.1 статті 27 Закону України № 1058-IV, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Визначення коефіцієнту страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, унормовано ч.1 ст. 25 Закону України №1058-IV та його розмір залежить від правильно обчисленого страхового стажу.
Втім, як встановлено судом вище, відповідач не зараховував період роботи позивача у зоні відчуження з 01.01.2004 по 13.05.2012 в полуторному розмірі, що свідчить про помилкове обчислення ним коефіцієнту страхового стажу.
Враховуючи наведене, позовні вимоги з цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо решти позовних вимог, суд зазначає про таке.
Суд звертає увагу на те, що пунктом а статті 13 Закону №1788-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачці, та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020) встановлено: «Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них неменше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року».
З часу оприлюднення Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, Конституційним Судом України вирішено визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону № 1788-XII, зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», а відтак втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.»
Тобто з наведеної правової норми, статті 13 Закону №1788-ХІІ, чітко вбачається наявність пільг встановлених особам, які відпрацювали за Списком №1, щодо обчислення страхового стажу необхідного для настання права на пенсію в повному обсязі. А тому весь стаж, відпрацьований понад встановлений цими правовими нормами - є понаднормативним для цих осіб, а саме для позивача.
Обчислення понаднормативного стажу відповідачем у випадку позивача, за загальними нормами, передбаченими приписами Закону №1058-ІV, - є протиправним, що повністю підтверджується діючими спеціальними нормами, встановленими статтею 13 Закону №1788-ХІІ, а відтак позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо невірного розрахунку доплати за понаднормовий стаж, суд зазначає, що відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
А отже, доплата за понаднормовий стаж має становити 1 відсоток від вказаного прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Втім, відповідач жодних заперечень або доказів здійснення належного розрахунку доплати у відзиві на позов не наводить. Одночасно, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, без доведення обставин, на які він має посилатися.
Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи задоволення позову повністю, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 01.01.2004 по 13.05.2012, з коефіцієнтом кратності 1.5 для визначення розміру коефіцієнту страхового стажу, відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при обчислення розміру пенсії та не вірному обчисленні обсягу понаднормового стажу та розміру доплати за нього.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2024 із зарахуванням періодів роботи в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 з 01.01.2004 по 13.05.2012 до страхового стажу у полуторному розмірі (з коефіцієнтом 1,5), з включенням цього періоду у полуторному розмірі в розрахунок розміру коефіцієнту страхового стажу відповідно до ч.1 ст.25 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при обчислення розміру пенсії та з зарахуванням до понаднормового стажу всього стажу, що перевищує мінімально встановлений поріг у 15 років, відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з розрахунком збільшення розміру пенсії за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи з розміру цього мінімуму, який щорічно встановлюється законом на 01 січня відповідного календарного року, з урахуванням виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08500, код ЄДРПОУ 22933548).
Повний текст рішення суду складено 21.01.2026..

Суддя Л.О. Житняк