СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Харків Справа № 922/4512/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Слободін М.М.
секретар судового засідання Гаркуша О.Л.
за участю представників:
позивача — не з`явився
1-го відповідача — не з`явився
2-го відповідача — Шаповалов В.В. (в залі суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" (вх.2814Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.12.2025
у справі №922/4512/25 (суддя Жиляєв Є.М., ухвалу складено та підписано 16.12.2025)

за позовом Управління освіти Ізюмської міської ради Харківської області, Харківська область, м. Ізюм
до відповідачів:
1.Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго”, м.Київ,
2. Акціонерного товариства "Харківобленерго", м.Харків
про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2025 заяву Управління освіти Ізюмської міської ради про забезпечення позову задоволено. Зокрема вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” та Акціонерному товариству "Харківобленерго" до вирішення справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх об`єктів Управління освіти Ізюмської міської ради вказаних у попередженні про припинення постачання електричної енергії вих. № 44/11- 014354/П від 01.12.2025 та повідомленні про припинення розподілу електроенергії №40 від 08.12.2025.
Відповідач, Акціонерне товариство "Харківобленерго, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.12.2025 по справі №922/4512/25 та відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Апеляційна скарга обґрунтовується тим, що суд першої інстанції безпідставно застосував заходи забезпечення позову з порушенням вимог ст. 136– 137 ГПК України, принципів співмірності та пов`язаності заходів із предметом майбутніх позовних вимог. Скаржник зазначає, що обрана судом заборона припиняти чи обмежувати електропостачання не пов`язана безпосередньо з можливими вимогами про визнання дій неправомірними, фактично виходить за їх межі та необґрунтовано обмежує господарську діяльність відповідача. Крім того, заявлені підстави забезпечення позову спрямовані на захист інтересів третіх осіб, а не прав позивача, що суперечить природі забезпечення позову. На думку скаржника, суд фактично вирішив спір по суті наперед, не довів наявності реальної загрози порушення прав позивача та не забезпечив баланс інтересів сторін, у зв`язку з чим ухвала є незаконною і підлягає скасуванню.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 витребувано матеріали справи №922/4512/25 з Господарського суду Харківської області. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Акціонерного товариства "Харківобленерго" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.12.2025 у справі №922/4512/25 до надходження матеріалів справи.
07.01.2026 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/4512/25.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.01.2025 у справі №922/4512/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ “Харківобленерго”; встановлено строк до 03.02.2026 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України; запропоновано учасникам справи до 03.02.2026 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 ГПК України; призначено справу до розгляду на 10.02.2026. Явку сторін визнано не обов`язковою.
Позивач не скористався наданим йому статтею 263 ГПК України процесуальним правом та відзиву на апеляційну скаргу не надав.
Позивач та перший відповідач своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, попри вжиті судом заходи з повідомлення сторін про день та час розгляду справи.
До початку судового засідання, 10.02.2026 через електронну підсистему “Електронний суд” на адресу Східного апеляційного господарського суду від АТ “Харківобленерго” надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження, у якому 2-й відповідач просить суд закрити провадження у справі №922/4512/25 у зв`язку з відсутністю предмета спору та вирішити питання про повернення сплаченого судового збору.
Обґрунтовуючи заявлене клопотання, апелянт посилається на те, що після подання Акціонерним товариство “Харківобленерго” апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.12.2025, позивач - Управління освіти Ізюмської міської ради Харківської області - звернувся до господарського суду із заявою про залишення позову без розгляду (вх.№1998 від 26.01.2026), яку Господарський суд Харківської області задовольнив відповідною ухвалою від 03.02.2026. Також зазначеною ухвалою були залишені без розгляду позовні вимоги Управління освіти Ізюмської міської ради Харківської області до ДП зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" та АТ "Харківобленерго" про визнання дій неправомірними у справі №922/4512/25, а також скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2025 по справі №922/4512/25 у вигляді заборони ДП зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” та АТ "Харківобленерго" до вирішення справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх об`єктів Управління освіти Ізюмської міської ради вказаних у попередженні про припинення постачання електричної енергії вих.№44/11-014354/П від 01.12.2025 та повідомленні про припинення розподілу електроенергії №40 від 08.12.2025. За твердженням апелянта, внаслідок цього на теперішній час відсутній предмет апеляційного оскарження, що є підставою для закриття провадження, а також для повернення судового збору відповідно до вимог процесуального законодавства.
В судове засідання 10.02.2026 з`явився представник АТ “Харківобленерго”, апелянта по справі — Шаповалов В.В., який підтримав клопотання та просив закрити провадження у справі №922/4512/25 у зв`язку із відсутністю предмета спору.
З метою забезпечення процесуальних прав апелянта, колегією суддів було роз`яснено приписи статті 266 ГПК України та запропоновано скористатися правом на відмову від апеляційної скарги, що є належним процесуальним механізмом припинення апеляційного розгляду за ініціативою скаржника. Проте, представник апелянта зазначеним правом не скористався, наполягаючи на закритті провадження саме з підстав відсутності предмета оскарження.
Розглянувши клопотання АТ “Харківськобленерго” про закриття провадження у справі, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з того, що стаття 264 ГПК України містить вичерпний перелік підстав для закриття апеляційного провадження, і така підстава, як "відсутність предмета оскарження" (зокрема, через скасування заходів забезпечення судом першої інстанції), цією статтею не передбачена. За таких обставин, з огляду на відсутність заяви про відмову від апеляційної скарги, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для припинення провадження, що зумовлює необхідність розгляду скарги по суті на предмет законності оскаржуваної ухвали на момент її постановлення.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч.1 ст.273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.
Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст.269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
В грудні 2025 від Управління освіти Ізюмської міської ради Харківської області до Господарського суду Харківської області надійшла заява про забезпечення позову (яку було подано до пред`явлення позову), в якій заявник просив, зокрема вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони ДП зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” та АТ "Харківобленерго" до вирішення справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню енергопостачання усіх об`єктів Управління освіти Ізюмської міської ради вказаних у попередженні про припинення постачання електричної енергії вих.№44/11- 014354/П від 01.12.2025 та повідомленні про припинення розподілу електроенергії №40 від 08.12.2025. Також просив врахувати, що Управління освіти Ізюмської міської ради зобов`язується на виконання вимог ч.3 ст.138 ГПК України пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Обґрунтовуючи наявність підстав для забезпечення позову, заявник у своїй заяві зазначав про те, що Управління освіти Ізюмської міської ради звернеться протягом 10 днів до Господарського суду Харківської області із позовною заявою, предметом якої буде визначено: 1) про визнання неправомірними дій ДП зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” щодо винесення Попередження про припинення постачання електричної енергії вих.№44/11- 014354/П від 01.12.2025 та щодо відключення 19.12.2025 Споживача (Управління освіти Ізюмської міської ради) в ПК Датхаб №1277899; 2) про визнання неправомірними дій АТ “Харківобленерго” щодо винесення повідомлення про припинення розподілу електроенергії №40 від 08.12.2025. При цьому зазначено, що позов не буде містити вимог майнового характеру. Зустрічне забезпечення не є обов`язковим та необхідним у випадку даного забезпечення позову, оскільки вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відключення електричних установок позивача жодним чином не спричинить збитків відповідачам.
Разом із цим заявником зазначено, що в умовах дії воєнного стану окремі приміщення Управління освіти використовуються за рішеннями уповноважених органів не за їх основним функціональним призначенням, а для забезпечення діяльності державних структур у сфері національної безпеки. На підтвердження цього до заяви додано копії відповідних договорів користування майном.
Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.10.2025 №1406 «Питання постачання природного газу та електричної енергії об`єктам у сфері теплопостачання, водопостачання та водовідведення в умовах воєнного стану», з метою забезпечення сталого проходження опалювального сезону 2025/26 років встановлено заборону на припинення або обмеження постачання природного газу та електричної енергії визначеним у затвердженому уповноваженими органами переліку об`єктам у територіальних громадах, що розташовані на територіях бойових дій або можливих бойових дій, на період дії воєнного стану, але не пізніше 31.03.2026, незалежно від виконання умов договорів з постачальниками енергоресурсів.
Хоча Управління освіти Ізюмської міської ради не є підприємством у сфері надання комунальних послуг, окремі об`єкти, що перебувають у його оперативному управлінні, в умовах воєнного стану використовуються на підставі укладених договорів для виконання завдань державного характеру. Функціонування таких об`єктів, зокрема забезпечення їх теплопостачання, водопостачання та електроживлення, можливе виключно за умови безперебійного електропостачання, яке у даному випадку перебуває під загрозою у зв`язку з діями відповідачів щодо припинення постачання електричної енергії.
При цьому наявність відповідних правовідносин щодо тимчасового використання майна не змінює характеру зобов`язань між позивачем та відповідачами, оскільки саме позивач залишається стороною договірних відносин та здійснює оплату за спожиту електричну енергію щодо об`єктів, які перебувають у його оперативному управлінні.
З огляду на наведене заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до істотних негативних наслідків для забезпечення діяльності об`єктів, які виконують суспільно значущі функції в умовах воєнного стану.
Також заявник зазначає, що метою забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача та гарантування реального й ефективного виконання можливого судового рішення, а також запобігання ускладненню його виконання в майбутньому.
Господарський суд, задовольняючи заяву про забезпечення позову, мотивував своє рішення тим, що у даному випадку обраний захід забезпечення у вигляді заборони відповідачам вчиняти дії щодо припинення чи обмеження електропостачання об`єктів позивача безпосередньо пов`язаний із предметом майбутнього позову про визнання неправомірними відповідних дій відповідачів. Суд виходив із того, що невжиття таких заходів могло б ускладнити або зробити неможливим ефективний захист і поновлення прав позивача, що відповідає правовим підходам, сформульованим Верховним Судом щодо підстав застосування забезпечення позову. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про наявність достатньо обґрунтованих підстав для застосування відповідних заходів забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову з огляду на таке.
Відповідно до ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право вжити заходів забезпечення позову, зокрема шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, якщо невжиття таких заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії провадження у справі.
Забезпечення позову має бути встановлено з достатньо обґрунтованим припущенням, що ймовірність невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі відсутності таких заходів є реальною. Господарський суд при цьому зобов`язаний оцінити, чи існує достатній зв`язок між застосованим заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, зокрема чи сприятиме обраний захід забезпечити фактичне виконання можливого судового рішення, та провести оцінку збалансованості інтересів сторін.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що суд має встановити наявність обґрунтованих доказів, які свідчать про ймовірність істотного негативного наслідку для позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову та ймовірності ускладнення реалізації рішення: зокрема, у випадках, коли невжиття заходів може призвести до втрати можливості фактичного доступу до предмета спору або створити ситуацію, за якої виконання рішення буде обтяженим або неможливим.
У практиці Верховний Суд виходить із того, що заборона вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК) є належним заходом забезпечення позову, якщо вона пов`язана з предметом спору, є адекватною/співмірною та запобігає ситуації, коли без такого заходу позивач не зможе ефективно захистити право в межах одного провадження. Так, у постанові КГС ВС від 07.12.2021 у справі № 922/1930/21 суд вказав, що заборони вчиняти будь-які дії є адекватним та ефективним способом забезпечення позову; аналогічний підхід підтверджено у постанові КГС ВС від 06.05.2024 у справі №922/5196/23, де наголошено, що без забезпечення позову позивач може бути вимушений вдаватися до нових звернень до суду, оскільки це істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав.
Таким чином, заборона відповідачу вчиняти певні дії, що прямо зачіпають предмет майбутнього позову, у разі наявності обґрунтованих підстав для такого припущення, може бути застосована як розумний і адекватний захід забезпечення позову, що спрямований на охорону матеріально-правових інтересів позивача та гарантування реального виконання судового рішення.
Як вбачається з тексту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції застосував заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії щодо припинення чи обмеження електропостачання об`єктів позивача, зазначених у відповідних попередженнях та повідомленнях, наявних в матеріалах справи.
Предметом майбутнього позову у цій справі були вимоги немайнового характеру про визнання неправомірними дій відповідачів щодо ініціювання припинення електропостачання. Отже, ефективний захист прав позивача безпосередньо пов`язаний із збереженням фактичного стану електропостачання до вирішення спору по суті.
З огляду на те, що заявлений позивачем захід забезпечення полягає у тимчасовій забороні відповідачам вчиняти дії, які є предметом оспорювання, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття такого заходу може істотно ускладнити або зробити неможливим ефективний захист чи поновлення прав позивача в межах цього судового провадження. У цьому випадку суд правомірно зосередився саме на дослідженні ризику ускладнення ефективного захисту прав, що відповідає природі немайнового спору.
Апеляційний суд враховує, що збереження існуючого стану електропостачання безпосередньо пов`язане з предметом спору та спрямоване на запобігання настанню наслідків, які могли б унеможливити реальне поновлення прав позивача у разі задоволення позову. Таким чином, обраний захід забезпечення є адекватним заявленим вимогам та відповідає меті забезпечення позову.
Суд першої інстанції також дотримався принципу співмірності, оскільки застосований захід має тимчасовий характер, не позбавляє відповідачів права здійснювати господарську діяльність у цілому та спрямований виключно на збереження спірних правовідносин до вирішення спору по суті.
Разом із цим у матеріалах справи відсутні докази того, що застосована заборона перешкоджає звичайній господарській діяльності відповідачів або створює для них непропорційні обмеження.
Сукупність встановлених обставин була обґрунтовано розцінена судом першої інстанції як достатня підстава вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання наслідків, які ускладнять або зроблять неможливим ефективний захист прав позивача, що відповідає завданню інституту забезпечення позову.
З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. При цьому законодавством не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет вірогідності, належності, допустимості та достовірності.
Колегія суддів враховує, що на момент подання апеляційної скарги оскаржувана ухвала була чинною, а застосовані нею заходи забезпечення позову - актуальними. Подальше залишення позову без розгляду та скасування заходів забезпечення позову не впливає на оцінку законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції станом на час її постановлення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах вимог процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, належним чином оцінив підстави для забезпечення позову та дотримався принципів співмірності й пов`язаності заходу із предметом спору, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали не встановлено.
З урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.12.2025 у справі №922/4512/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 11.02.2026.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков 

Суддя М.М. Слободін