ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року	Львів	Справа № 380/23216/24 пров. № А/857/21938/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Довгої О.І.,
Запотічного І.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року (головуючий суддя Кондратюк Ю.С.) ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в м. Львів у справі № 380/23216/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

14.11.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач), за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі - третя особа), у якому просив: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди для військовослужбовців під час дії воєнного стану, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 2023 року №729 «Особливості виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України», за час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 16 січня 2024 року до 23 січня 2024 року, з 05 березня 2024 року до 04 квітня 2024 року, з 10 квітня 2024 року до 15 травня 2024 року, а також з 13 червня 2024 року до 02 липня 2024 року; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди для військовослужбовців під час дії воєнного стану, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 вересня 2023 року №729 «Особливості виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України», за час перебування на стаціонарному лікуванні у періоди з 16 січня 2024 року до 23 січня 2024 року, з 05 березня 2024 року до 04 квітня 2024 року, з 10 квітня 2024 року до 15 травня 2024 року, а також з 13 червня 2024 року до 02 липня 2024 року, виходячи з її розміру 100000,00 грн. (сто тисяч гривень) на місяць, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року позов задоволено повністю.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються військовослужбовці, зазначені в підпункті 3 пункту 2 цих Порядку та умов, у тому числі ті, які, зокрема, перебувають у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки. Суд першої інстанції зазначив, що позивач проходив стаціонарне лікування у зв`язку із тим діагнозом, який став наслідком травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Тому, суд критично оцінив доводи відповідача про те, що позивач у спірні періоди перебував на стаціонарному лікуванні з супутнім захворюванням, яке не пов`язане з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди збільшеної до 100 000,00 грн на місяць за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 16.01.2024 по 23.01.2024, з 05.03.2024 по 04.04.2024, з 10.04.2024 по 14.05.2024, а також з 13.06.2024 по 02.07.2024.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що з аналізу наданих позивачем виписок з медичних карт вбачається, що «Віддалені наслідки внутрішньочерепної травми, уточнення діагнозу: наслідки МВТ, ЗЧМТ, СГМ, акубаратравма, ВОСП зі стійким цефалгічним синдромом, вестибулоатактичнимим розладом, шум у вухах (суб`єктивний)» зазначено як «супутній діагноз», тому діагнозу лікування якого позивач проходив на стаціонарному лікуванні за періоди з 05.03.2024 по 04.04.2024, з 10.04.2022 по 14.05.2022 та з 13.06.2024 по 02.07.2024. Тобто, з наданих позивачем документів неможливо беззаперечно встановити той факт, що позивач у спірний період перебував на стаціонарному лікуванні з лікування саме поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини. Вказує на те, що виплата додаткової винагороди здійснюється тим військовослужбовцям, які лікують саме поранення (контузію, травму, каліцтво) пов`язане із захистом Батьківщини, що носить разовий характер отримання, а не захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, яке є супутнім основному діагнозу або є наслідком (захворюванням) такого поранення (контузії, травми, каліцтва).
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Зазначає, що проходив стаціонарне лікування у зв`язку із тим діагнозом, який став наслідком травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Відтак, не погоджується із відповідачем у тому, що він у спірні періоди перебував на стаціонарному лікуванні з супутнім захворюванням, яке не пов`язане з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 07.03.2018 до 19.10.2023 проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 , звідки його було переведено для подальшого проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому він служив з 20.10.2023 до 24.09.2024, що підтверджується військовим квитком (а.с. 9-10).
Відповідно до Витягу з Наказу начальника центру спеціального призначення Національної гвардії України (по стройовій частині) від 24.09.2024 №270 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою старшого офіцера 1-ї бойової групи 3-ї групи спеціального призначення НОМЕР_3 окремого штурмового загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та звільнений відповідно до підпункту «б» пункту з частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» (за станом здоров`я): за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) наказом командувача Національної гвардії України від 06.09.2024 № 238о/с з військової служби у запас, 24.09.2024.
Відповідно до Виписки №175 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого позивач з 16.01.2024 по 23.01.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи», з діагнозом: стан після МВТ (14.06.2022, 16.06.2023); закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма та інші (а.с. 11 зворот – 12).
Згідно Виписного епікризу форми № 003/о, позивач з 05.03.2024 до 04.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», з діагнозом: основне захворювання: F41.8 - Інші уточнені тривожні розлади. Функціональний діагноз: уточнення діагнозу: Тривожний розлад асоційований з бойовим стресом із емоційно-вольовою нестійкістю, панічними атаками та інсомнією.
Супутнє захворювання: 790.5 - Віддалені наслідки внутрішньочерепної травми; уточнення діагнозу: наслідки МВТ, ЗЧМТ, СГМ, акубаротравми, ВОСП зі стійким цефалгічним синдромом, вестибуло-атактичнимим розладами.; Н93.1 - Шум у вухах (суб`єктивний) (а.с. 12 зворот – 13).
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №693 позивач з 10.04.2024 по 14.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Госпіталі Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_4 ), з діагнозом: основне захворювання: тривожний розлад асоційований із бойовим стресом з емоційно-вольовою нестійкістю, панічними атаками та інсомнією. Наслідки акубаротравми (14.06.2022), ВТ (16.06.2023), акубаротравми, ВОСП лівого плеча (СПО: 07.10.2023 видалення стороннього тіла металевої щільності) у вигляді зміцнілих рубців лівого плеча без порушення функції, післятравматичної енцефалопатії з вираженим цефалгічним синдромом, тривожного розладу асоційованого з бойовим стресом із емоційно-вольовою нестійкістю, панічними атаками та інсомнією, суб`єктивного шуму, та інші (а.с. 14).
Згідно з Довідкою № 504 військово-лікарської комісії старший лейтенант ОСОБА_1 пройшов медичний огляд госпітальною військово-лікарською комісією 13.05.2024.
Рішення військово-лікарської комісії:
«F41.8 Тривожний розлад асоційований із бойовим стресом з емоційно-вольовою нестійкістю, панічними атаками та інсомнією. Захворювання, ТАК, пов?язане із захистом Батьківщини.
Стан після вибухових травм (14.06.2022, 16.06.2023): закритих черепно-мозкових травм, струсів головного мозку, акубаротравм; (16.06.2023) вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин верхньої третини лівого плеча (операція 07.10.2023 - видалення стороннього тіла м`яких тканин верхньої третини лівого плеча) у вигляді зміцнілих рубців шкіри верхньої третини лівого плеча, післятравматичної енцефалопатії з вираженим цефалгічним синдромом.
Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (підства: Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 14 червня 2022 року о 06 год. 40 хв. (форма H-5) та Акт №32/22 про нещасний випадок (у тому числі поранення) затверджений начальником ЗТУ НГУ 05.09.2022. (форма Н-1) Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 16 червня 2023 року о 18 год. 40 хв. (форма Н-5) та Акт №9/23/2250 про нещасний випадок (у тому числі поранення) затверджений начальником ЗТУ НГУ від 31.08.2023. (форма Н-1). Травми відносяться до легких травм згідно класифікатора розподілу травми за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України від 04.07.20.04.20270.» (а.с. 19).
Згідно Виписного епікризу форми № 003/о, позивач з 13.06.2024 по 02.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Центр психічного здоров`я «Кульпарків», з діагнозом: основне захворювання: F41.8 - Інші уточнені тривожні розлади. Функціональний діагноз: уточнення діагнозу: Тривожний розлад асоційований з бойовим стресом із емоційно-вольовою нестійкістю, панічними атаками та інсомнією.
Супутнє захворювання: Т90.5 - Віддалені наслідки внутрішньочерепної травми; уточнення діагнозу: наслідки МВТ, ЗЧМТ, СГМ, акубаротравми, ВОСП зі стійким цефалгічним синдромом, вестибуло-атактичнимим розладами.; Н93.1 - Шум у вухах (суб`єктивний) (а.с. 15 – 16).
Представник позивача звернувся із заявою до Центру спеціального призначення Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) з метою перерахунку (донарахування) додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 16 січня 2024 року до 23 січня 2024 року, з 05 березня 2024 року до 04 квітня 2024 року, з 10 квітня 2024 року до 15 травня 2024 року, а також з 13 червня 2024 року до 02 липня 2024 року, виходячи з розміру такої винагороди встановленої Постановою №168 від 28 лютого 2022 року для військовослужбовців, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини та перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
Листом від 07.11.2024 відповідач повідомив, що виходячи з наданих копій документів вбачається, що згідно Довідки № 504 від 13 травня 2024 року, військово-лікарської комісії Військового госпіталю Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_4 ), поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини, що сталася 14 червня 2022 року о 06 год. 48 хв. та 16 червня 2023 року о 18 год. 40 хв. Травми відносяться до легких травм згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України від 04.07.2007 № 370. Також згідно наданих копій документів були постійні перерви між лікуванням. 3 огляду на вищезазначене, здійснити перерахунок (донарахунок) додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 16 січня 2024 року по 23 січня 2024 року, з 05 березня 2024 року по 04 квітня 2024 року, з 10 квітня 2024 року по 15 травня 2024 року, а також 13 червня 2024 року до 02 липня 2024 року є безпідставним (а.с. 20).
Не погоджуючись з наведеним позивач звернувся до суду з цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ передбачені основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені (далі – Закон № 2011-ХІІ).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абз. 1, 2 ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому, воєнний стан в країні неодноразово був продовжений та діє по теперішній час.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168).
Пунктом 1 Постанови № 168 (у редакції на час спірних правовідносин), установлено, зокрема, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Спір у цій справі виник у зв`язку із не нарахуванням на не виплатою позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн відповідно до Постанови № 168 у розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.
Так, із наведеного п. 1 Постанови № 168 убачається встановлення двох умов, які необхідні для виплати збільшеної до 100 000,00 грн винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: 1) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини; 2) факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000 гривень.
Підставою ж для видачі наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
З аналізу п. 1 Постанови № 168 можна дійти висновку про встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Слід зауважити, що Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 729 затверджено «Особливості виплати військовослужбовцям Національної гвардії України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Особливості).
Пунктом 1 Особливостей визначено, що вони визначають процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», встановлюють перелік бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Національну гвардію України.
Підпунктом 1 пункту 14 Особливостей визначено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, до таких наказів включаються військовослужбовці, зазначені в пункті 2 цих Особливостей, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки;
Таким чином, підставою для виплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн у цьому випадку є довідка про обставини травми.
Так, як правильно встановив суд першої інстанції, згідно з Довідкою № 504 військово-лікарської комісії старший лейтенант ОСОБА_1 пройшов медичний огляд госпітальною військово-лікарською комісією 13.05.2024. Рішення військово-лікарської комісії: F41.8 Тривожний розлад асоційований із бойовим стресом з емоційно-вольовою нестійкістю, панічними атаками та інсомнією. Захворювання, ТАК, пов?язане із захистом Батьківщини.
Отже, наявна перша умова (поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язано із захистом Батьківщини) для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.
Щодо посилань скаржника на відсутність підстав доплати додаткової грошової допомоги з розрахунку 100000 грн у зв`язку з тим, що позивач перебував на лікуванні через захворювання, яке не пов`язане з пораненням, отриманим внаслідок захисту Батьківщини, то колегія суддів зазначає таке. 
Спірними періодами у цій справі є періоди за час перебування на стаціонарному лікуванні з 16 січня 2024 року до 23 січня 2024 року, з 05 березня 2024 року до 04 квітня 2024 року, з 10 квітня 2024 року до 15 травня 2024 року, а також з 13 червня 2024 року до 02 липня 2024 року, за які позивачу не було виплачено додаткову винагороду, збільшену до 100 000 гривень.
Як убачається із матеріалів справи, відповідно до Виписки №175 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого позивач з 16.01.2024 по 23.01.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім. Ю. Липи», з діагнозом: стан після МВТ (14.06.2022, 16.06.2023); закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма та інші (а.с. 11 зворот – 12).
Згідно Виписного епікризу форми № 003/о, позивач з 05.03.2024 по 04.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», з діагнозом: основне захворювання: F41.8 - Інші уточнені тривожні розлади. Функціональний діагноз: уточнення діагнозу: Тривожний розлад асоційований з бойовим стресом із емоційно-вольовою нестійкістю, панічними атаками та інсомнією.
Супутнє захворювання: Т90.5 - Віддалені наслідки внутрішньочерепної травми; уточнення діагнозу: наслідки МВТ, ЗЧМТ, СГМ, акубаротравми, ВОСП зі стійким цефалгічним синдромом, вестибуло-атактичнимим розладами.; Н93.1 - Шум у вухах (суб`єктивний) (а.с. 12 зворот – 13).
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №693 позивач з 10.04.2024 по 14.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Госпіталі Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_4 ), з діагнозом: основне захворювання: тривожний розлад асоційований із бойовим стресом з емоційно-вольовою нестійкістю, панічними атаками та інсомнією. Наслідки акубаротравми (14.06.2022), ВТ (16.06.2023), акубаротравми, ВОСП лівого плеча (СПО: 07.10.2023 видалення стороннього тіла металевої щільності) у вигляді зміцнілих рубців лівого плеча без порушення функції, післятравматичної енцефалопатії з вираженим цефалгічним синдромом, тривожного розладу асоційованого з бойовим стресом із емоційно-вольовою нестійкістю, панічними атаками та інсомнією, суб`єктивного шуму, та інші (а.с. 14).
Згідно Виписного епікризу форми № 003/о, позивач з 13.06.2024 по 02.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Центр психічного здоров`я «Кульпарків», з діагнозом: основне захворювання: F41.8 - Інші уточнені тривожні розлади. Функціональний діагноз: уточнення діагнозу: Тривожний розлад асоційований з бойовим стресом із емоційно-вольовою нестійкістю, панічними атаками та інсомнією.
Супутнє захворювання: Т90.5 - Віддалені наслідки внутрішньочерепної травми; уточнення діагнозу: наслідки МВТ, ЗЧМТ, СГМ, акубаротравми, ВОСП зі стійким цефалгічним синдромом, вестибуло-атактичнимим розладами.; Н93.1 - Шум у вухах (суб`єктивний) (а.с. 15 – 16).
Отже, у період з 16.01.2024 по 23.01.2024, з 05.03.2024 по 04.04.2024, з 10.04.2024 по 14.05.2024, а також з 13.06.2024 по 02.07.2024 позивач проходив стаціонарне лікування із діагнозом: стан (наслідки) після МВТ.
Отже суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у Довідці № 504 військово-лікарської комісії зазначено, що стан після вибухових травм (14.06.2022, 16.06.2023): закритих черепно-мозкових травм, струсів головного мозку, акубаротравм; (16.06.2023) вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин верхньої третини лівого плеча (операція 07.10.2023 - видалення стороннього тіла м`яких тканин верхньої третини лівого плеча) у вигляді зміцнілих рубців шкіри верхньої третини лівого плеча, післятравматичної енцефалопатії з вираженим цефалгічним синдромом. Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (підства: Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 14 червня 2022 року о 06 год. 40 хв. (форма H-5) та Акт №32/22 про нещасний випадок (у тому числі поранення) затверджений начальником ЗТУ НГУ 05.09.2022. (форма Н-1) Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 16 червня 2023 року о 18 год. 40 хв. (форма Н-5) та Акт №9/23/2250 про нещасний випадок (у тому числі поранення) затверджений начальником ЗТУ НГУ від 31.08.2023. (форма Н-1).
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта про те, що позивач у спірні періоди перебував на стаціонарному лікуванні з супутнім захворюванням, яке не пов`язане з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи підтверджують проходження позивачем стаціонарного лікування у зв`язку із тим діагнозом, який став наслідком травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не нараховуючи і не виплачуючи позивачу збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 16.01.2024 по 23.01.2024, з 05.03.2024 по 04.04.2024, з 10.04.2024 по 14.05.2024, а також з 13.06.2024 по 02.07.2024 діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а отже допустив протиправну бездіяльність.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, враховуючи їхній зміст та юридичну природу, суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100 000 грн за період з 16.01.2024 по 23.01.2024, з 05.03.2024 по 04.04.2024, з 10.04.2024 по 14.05.2024, а також з 13.06.2024 по 02.07.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини та є підставою нарахувати та виплатити спірну додаткову грошову винагороду виходячи із розрахунку до 100 000, 00 грн на місяць за цей період пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.
Оскільки сторони рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржують, то в силу приписів вимог ст. 308 КАС України, таке не є предметом апеляційного оскарження.
Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року у справі № 380/23216/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний