Справа № 148/607/25
Провадження № 22-ц/801/82/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дамчук О. О.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року	Справа № 148/607/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,
секретар судового засідання Куленко О. В.,
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк»,
відповідачка (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року, постановлене у складі судді Дамчука О. О., дата складення повного тексту рішення відповідає даті його ухвалення,
в с т а н о в и в:
В березні 2025 року через систему «Електронний суд» Акціонерне товариство «Сенс Банк» (надалі АТ «Сенс Банк») звернулося до Тульчинського районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість в розмірі 346 520,13 грн з яких: 169 078,89 грн - заборгованість за кредитом, 177 441,24 грн - заборгованість по відсотках та судові витрати: 4 158,24 грн за сплату судового збору та 27 248,93 грн витрати на професійну правничу допомогу.
На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 18 січня 2022 року між АТ «Альфа-Банк»(який перейменований на АТ «Сенс Банк») та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір в електронній формі, що підтверджується офертою на укладення угоди про надання кредиту № 501419626, акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501419626, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту із наступними основними умовами: тип кредиту – «Кредит готівкою»; розмір кредиту – 170 000,00 грн; процента ставка – 40.00 % річних, тип ставки – фіксована; строк кредиту – 60 місяців; дата повернення кредиту – 18 січня 2027 року; порядок повернення кредиту. Графік платежів: до 18 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 6 587,78 грн, загальна кількість платежів 60, для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Банку. ОСОБА_1 отримала кредит, що підтверджується меморіальним ордером № 866338246 від 18 січня 2022 року, однак свої зобов`язання по поверненню коштів належним чином не виконала, що підтверджується виписками по рахунку № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .
02.04.2024 року АТ «Сенс Банк» надіслав ОСОБА_1 . Вимогу про усунення порушень, вимагаючи достроково виконати боргові зобов`язання, яка залишилась без реагування з боку боржниці. 
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на AT «Сенс БАНК», про що 30 листопада 2022 року внесений запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року позовну заяву задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 , на користь А Т «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501419626 від 18 січня 2022 року в розмірі 312 574,36, а також 2 185,10 грн у рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та 24 579,57 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.
В іншій частині позову відмовлено.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 належними чином свої зобов`язання за договором № 501419626 не виконувала, про що свідчить виписка по особовому рахунку та розрахунок заборгованості. Своїх контр розрахунків стороною відповідачки до суду не надано. 
Відповідачкою крім сплати заборгованості 23 лютого 2022 року та 18 березня 2022 року у загальному розмірі 6 622,00 грн протягом 3 років, ніяких більше виплат на погашення заборгованості за кредитним договором сплачено не було, що свідчить про систематичне порушення договірного зобов`язання.
Із вимоги про усунення порушень (а.с.29) вбачається, що 02 квітня 2024 року на адресу проживання відповідачки позивачем було направлено вимогу про усунення порушень за кредитним договором № 501419626 від 10.08.2025 щодо добровільного погашення заборгованості або повного виконання договору, яку останньою виконано не було.
З огляду на дату вимоги, суд здійснив перерахунок процентів, які заявлені позивачем до стягнення(за період з 18 січня 2022 року до 18 вересня 2024 року) та виснував, що розмір заборговансоті за період з 18 січня 2022 року до 02 квітня 2024 року становить 143 495,46 грн, а загальний розмір заборгованості відповідачки за договором про надання споживчого кредиту № 501419626 від 18.01.2022 складає 143 495,46 + 169 078,89 = 312 574,36 грн.
Не погодившись із прийнятим рішенням, 10 листопада 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що до позовної заяви не приєднано кредитного договору № 501419626, немає доказів його підписання відповідачкою, доказів надання банком кредиту позичальниці саме 18 січня 2022 року. Доводи позивача про направлення відповідачці вимоги про усунення порушень, спростовується відсутністю реєстрації в системі Укрпошти відправлення за номером 0503833478887, на яке позивач посилається в позовній заяві. Оферта та укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 501419626 від 18 січня 2022 року не містить підпису ОСОБА_1 та відсутній електронний підпис ОСОБА_1 та номер його ідентифікатору, такий номер також відсутній і в Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 501419626 від 18 січня 2022 року. Довідка про ідентифікацію клієнтки ОСОБА_1 не містить ні дати такої ідентифікації, ні дати її складання. 
На офіційному сайті Національного банку України міститься інформація, що позивач отримав назву АТ «Сенс Банк» не 12 серпня 2022 року, а 12 вересня 2022 року, при цьому банківську ліцензію отримав лише 01 грудня 2022 року, тому 18 січня 2022 року він не міг проводити операції з перерахунком коштів як АТ «Сенс Банк».
Від позивача відзив у встановлений судом строк не надходив.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Дунаєв І. Б. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, вважає, що Банк не довів наявність кредитних відносин. Представник АТ «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам закону.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
- зі змісту оферти та акцепту пропозиції від 18 січня 2022 року на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501419626, паспорту споживчого кредиту та Додатку № 1 до угоди про надання кредиту № 501419626 убачається, що сторонами узгоджено усі необхідні складові кредитного договору. За умовами оферти, тип кредиту – «Кредит готівкою»; розмір кредиту – 170 000,00 грн; процента ставка – 40.00 % річних, тип ставки – фіксована; строк кредиту – 60 місяців; дата повернення кредиту – 18 січня 2027 року; порядок повернення кредиту. Графік платежів: до 18 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 6 587,78 грн, загальна кількість платежів 60, для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Банку (а. с. 7 – 11);
- згідно довідки про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_1 отримала на зазначений нею номер мобільного телефону текстове повідомлення про умови кредитування, обрані нею та одноразовий ідентифікатор, яким необхідно було підписати оферту задля укладення угоди та отримання нею кредитних коштів (а.с.35);
- згідно меморіального ордеру № 866338246 від 18 січня 2022 року встановлено, що АТ «Сенс банк» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кошти в розмірі 170 000,00 грн за кредитним договором № 501419626 від 18 січня 2022 року (а.с.13); 
- згідно виписки по особовому рахунку вбачається настпуне: 1) 18 січня 2022 року на рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «Сенс Банк», 18 січня 2022 року було перераховано кошти за кредитним договором № 501419626 у розмірі 170 000,00 грн. 2) 23 лютого 2022 року відповідачкою було сплачено у рахунок погашення кредиту 6 602,00 грн, які було розподілено: 921,11 грн – сплата тіла кредиту, 5 666,67 грн. – сплата процентів за договором; 3) 18 березня 2022 відповідачкою здійснено платіж у рахунок погашення заборгованості за процентами в розмірі 32,17 грн. (а.с.14-28); 
- 12 серпня 2022 року АТ «Альфа Банк» змінив найменування з АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк» та дана інформація знаходиться у загальному доступі, а тому розцінюється судом, як загальновідомий факт та не потребує додаткового обґрунтування (а.с.41-44).
Між сторонами виник спір про стягнення грошових коштів, наданих у кредит та процентів за їх користування.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»)
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Суд першої інстанції вірно встановив, що з матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2022 року ОСОБА_1 запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту (Оферта), підставою для угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (далі –Договір), що укладений між нею в електронній формі та Банком. В оферті відповідачка запропонувала тип кредиту, найменування «Кредит готівкою», бажану суму кредиту 17 000 грн, процентну ставка річних 40.00 %, тип ставки – фіксована ( процентна ставка можу бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди), строк кредиту 60 місяців., дата повернення кредиту 18 січня 2027 рокую Для повернення заборгованості за Угодою пропонується використовувати рахунок № НОМЕР_1 . Кредит надається позичальнику для власних потреб, спосіб – переказ коштів на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Альфа-Банк» (а. с. 7-8). Банк прийняв (акцептував) оферту на запропонованих позичальником умовах (а. с. 9-10). 
Довідка про ідентифікацію клієнта підтверджує, що ОСОБА_1 отримала одноразовий ідентифікатор на вказаний нею номер мобільного телефону та використала його для акцепту оферти, що є належним та допустимим доказом укладення договору в електронній формі (а.с. 35).
Також апеляційний суд зауважує, що Оферта містить особисті дані відповідачки: номер та серію паспорта, дату народження, індивідуальний податковий номер, адресу місця реєстрації, тощо.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України), відповідачка укладений нею правочин не оспорювала, відсутнє рішення суду про визнання його недійсним. 
Відтак апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів укладення відповідачкою договору, - є спростованими.
Суд вірно вказав, що надання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується меморіальним ордером № 866338246 від 18 січня 2022 року (а. с. 13) та виписками з особового рахунку відповідачки (а. с. 14 - 28), з яких вбачається, що 18 січня 2022 року на вказаний в Оферті рахунок було зараховано 170 000,00 грн саме як кредитні кошти за договором № 501419626. Більше того, відповідачка здійснювала платежі на погашення кредиту та процентів у лютому та березні 2022 року (а. с. 26), в розмірі, обумовленому в Графіку платежів (а.с. 10 на звороті – а.с.11), що додатково підтверджує наявність договірних відносин та кредитних зобов`язань.
Твердження ОСОБА_1 про неможливість здійснення банком операцій 18 січня 2022 року як АТ «Сенс Банк» апеляційний суд зазначає слідуюче. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на момент укладення договору банк діяв під найменуванням АТ «Альфа-Банк», який у подальшому змінив своє найменування на АТ «Сенс Банк». Апеляційний суд зауважує, що код ЄДРПОУ АТ «Альфа-Банк»(який наявний в акцепті пропозиції), та код ЄДРПОУ АТ «Сенс-Банк» є аналогічними: 23494714, що є доказом ідентичності цих юридичних осіб, а зміна найменування юридичної особи не є її реорганізацією, не припиняє її прав та обов`язків і не впливає на дійсність раніше укладених договорів, що узгоджується з положеннями статті 90 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів направлення відповідачці вимоги про усунення порушень, оскільки у системі АТ «Укрпошта» відсутні відомості щодо відправлення за номером 0503833478887 є безпідставними, оскільки на підтвердження відправлення позивач надав Опис вкладення (а. с. 29 на звороті), Список згрупованих поштових відправлень, де під номером 260 значиться відправлення на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 30 – 32), копію фіскального чека про оплату відправлень (а. с. 33), а тому відсутність реєстрації в системі Укрпошти відправлення 0503833478887 не може свідчити про відсутність доказів його здійснення, адже позивач жодним чином не може контролювати виконання посадовими особами Укрпошти обов`язків по внесенню відправлень до системи для пошуку за тренінгом.
Таким чином апеляційний суд виснує, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться не містять підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати ОСОБА_1 , понесені у суді апеляційної інстанції, слід залишити за нею. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції позивачем матеріали справи не містять.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 січня 2026 року.

Головуюча        Т. М. Шемета

Судді:         О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк