Справа № 161/8010/25  Провадження №33/802/38/26 	Головуючий у 1 інстанції:Присяжнюк Л. М. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань – Зубрицької А.М., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – адвоката Полетила П.С., розглянувши подану ним апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2025 року, 
В С Т А Н О В И В 
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 126 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням. передбаченого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 14 серпня 2025 року о 01 год 50 хв, на вул. Рівненській у с. Струмівка, Луцького району, Волинської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер». Дане правопорушення ОСОБА_1 вчинене повторно, двічі протягом року чим порушено п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 130 КУпАП. 
Він же, у вказаний вище час та місці, повторно на протязі року, керуючи вищевказаним транспортним засобом, не виконав законну вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу чим порушив п. 2.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. 
А також керував транспортним засобом, не маючи на це права керування чим порушив п. 2.1 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, адвокат Полетило П.С. подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, як незаконну. Стверджує, що у матеріалах даної справи відсутні достатні докази у підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також його перебування в русі, що є обов`язковою та необхідною умовою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. На відеозаписі, факт зупинки автомобіля марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , не зафіксовано, через що відсутні також підстави для притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Також звертає увагу апеляційного суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч. 2 ст. 130 КУпАП не було складено поліцейськими 14 квітня 2025 року. У зв`язку із цим, просить постанову судді першої інстанції від 30 жовтня 2025 року скасувати та постановити нову постанову про закриття провадження стосовно ОСОБА_1 по даній справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Водночас порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Через те, що оскаржувана постанова судді першої інстанції постановлена 30 жовтня 2025 року, а апеляційна скарга адвокатом Полетило П.С подана 10 листопада 2025 року, з урахуванням вихідних днів, строк на її апеляційне оскарження не пропущено, тому, порушене ним питання не вирішується. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката Полетила П.С., який її підтримав та просив задовольнити, вважаю її безпідставною, тобто такою, що не підлягає задоволенню, з таких міркувань.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП. 
Тоді як частина 3 цієї статті передбачає відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на наявність, у тому числі, у матеріалах даної справи, постанов судді Луцького міськрайонного суду від 18 квітня та 29 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які набрали законної сили, кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 130 КУпАП, є вірною. 
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими
Так факт вчинення  ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема: даними рапорту інспектора поліції, згідно яких, під час чергування, було зупинено на підставі п. 7 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху) транспортний засіб марки «Volkswagen Golf», водій якого на вимогу поліцейських, не зупинився; протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1№ 302530, серії ЕПР1 №299878, ЕПР1 299881, за змістом яких перший, за обставин місця та часу, зазначених у даних протоколах, керував транспортним засобом, будучи за рішеннями суду, позбавленим такого права, не виконав вимогу про зупинку, яка подавалась, за допомогою проблискових маяків та звукової сигналізації на службовому автомобілі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та будучи, попередньо, протягом року притягнутим до адміністративної відповідальності судом за ст. 130 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано виявлені у нього, у результаті огляду, проведеного поліцейським, ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, підвищена жвавість мовлення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; даними довідки інспектора патрульної поліції, з яких убачається, що відповідно до інформаційного порталу Національної поліції України інформація щодо отримання гр. ОСОБА_1 посвідчення водія – наявна, посвідчення серії НОМЕР_2 , видане з 17 березня 2023 року, статус – вилучений, а також відеозаписами із нагрудних відеореєстраторів камер інспекторів поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля які,з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежними від будь-якого суб`єктивного сприйняття належними, допустимими та достатніми доказами його вини.
Зазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, цілком обґрунтовано взяті до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Основним із мотивів незгоди адвоката Полетило П.С. із постановою судді першої інстанції є заперечення та, як він вважає, недоведеність матеріалами даної справи факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, за обставин місця та часу, зазначених у складених стосовно нього протоколах про адміністративне правопорушення, тобто не перебування останнього у статусі водія.
Проте, такі його доводи безумовно спростовуються даними вищевказаних відеозаписів, при відтворенні яких убачається, як у нічний час доби, транспортний засіб марки «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_1 переслідує службовий автомобіль поліцейських, після чого, цей автомобіль зупиняється і його водій ОСОБА_1 починає втікати, проте його наздоганяють поліцейські, повідомляють йому про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та пропонують пройти відповідний огляд, на місці зупинки транспортного засобу, з використанням спеціального технічного засобу – газоаналізатора «Драгер Алкотестр 6820» тест № 1273 із показником 0, 69 проміле (проба позитивна), із яким він погодився, жодним заперечень не висловлював та оформляють стосовно нього матеріали про адміністративні правопорушення, попередньо роз`яснивши процесуальні права та обов’язки, визначені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. При цьому, в ході спілкування із поліцейськими, ОСОБА_1 факт керування ним транспортним засобом не заперечував, пояснював поліцейським: «Я хотів ввімкнути аварійку, але друг спонукав мене їхати далі. Все визнаю, це повинно мене навчити».
Оцінюючи такий перебіг події вчиненого, у тому числі, поведінку ОСОБА_1 , апеляційний суд погоджується із висновками судді про доведеність факту ним керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відтак, і перебування у статусі водія.
Як стверджується вище, транспортний засіб, під керуванням останнього, переслідували поліцейські через не виконання ним, як водієм, законної вимоги про зупинку, у нічний час доби – комендантську годину, що об’єктивно давало поліцейським законні підстави для оформлення стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 122-2 КУпАП. 
При оцінці протоколів про адміністративне правопорушення, зокрема і за ч. 3 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд констатує, що при їх оформленні працівниками поліції повністю дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, їх форма та зміст відповідають чинному законодавству. ОСОБА_1 вручено примірник такого протоколу, фабула правопорушення, викладена у ньому, повністю відображає усі істотні ознаки даного адміністративного правопорушення. Аналізуючи доводи захисника щодо розбіжності у даті протоколу, апеляційний суд погоджується із міркуваннями судді першої інстанції про те, що саме по собі порушення процедури прийняття акту, не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, адже скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів, не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Тому, таке порушення, цілком підставно не було оцінене суддею як істотне, і з таким його висновком погоджується апеляційний суд. 
Ураховуючи вищезазначене та зібрані у справі докази, яким суддя першої інстанції дав належну правову оцінку, доходжу висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, з наведених у ній мотивів.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника Полетила П.С. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2025 року - без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: