ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1446/26 Справа № 200/5773/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Агєєва О.В., Гапонова А.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення,-
В С Т А Н О В И Л А:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2019 позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між КП «Дніпроводоканал» та ОСОБА_1 , як з відповідальним квартиронаймачем склались фактичні правовідносини з надання комунальних послуг у вигляді водопостачання та водовідведення до квартири АДРЕСА_1 .
Відповідачу відкритий особовий рахунок для розрахунку за послугами водопостачання та водовідведення. 
Станом на 31.07.2018 року у відповідача утворилась заборгованість за наданими їй послуг з водопостачання та водовідведення у сумі 33 060 грн. 65 коп. 
На цю суму заборгованості позивачем, у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховано 3% річних у сумі 4432 грн. 03 коп. та інфляційне збільшення боргу у сумі 21025 грн. 17 коп. 
Внаслідок того, що відповідач, як споживач послуг, свої зобов`язання зі сплати вартості отриманих послуг не виконує, чим порушує право позивача на отримання плати за виконуваними послугами, тим самим ставлячи під загрозу надійне та безперебійне постачання питної води іншим споживачам.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, заборгованість за наданими послугами з водопостачання та водовідведення, що виникла станом на 31.07.2018 року, у розмірі 33 060 грн. 65 коп., 3% річних у сумі 4432 грн. 03 коп. та інфляційне збільшення боргу у сумі 21025 грн. 17 коп., а всього стягнути грошові кошти у сумі 58 517 грн. 85 коп.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року позовні вимоги комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення — задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заборгованість за наданими послугами з водопостачання та водовідведення, що виникла станом на 31.07.2018 року, у розмірі 33 060 грн. 65 коп., 3% річних у сумі 4432 грн. 03 коп. та інфляційне збільшення боргу у сумі 21025 грн. 17 коп., а всього стягнути грошові кошти у сумі 58 517 грн. 85 коп.
Вирішено питання щодо стягнення судового збору. 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позову. 
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Просять застосувати позовну давність. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .
Відповідачам, відповідно до державної програми забезпечення населення України, постачаються послуги з водопостачання і водовідведення за вищевказаним місцем реєстрації, а тому між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачами встановились фактичні відносини з приводу надання зазначених послуг.
Позивачем відкрито відповідачу ОСОБА_1 особовий рахунок на її ім`я, для обліку обсягу спожитих послуг та внесеної плати за їх отримання, під № 914726000362.
За цим особовим рахунком станом на 31.07.2018 року обліковується заборгованість за послугами з водопостачання та водовідведення у сумі 33 060 грн. 65 коп., на яку позивачем нараховано у порядку ст. 625 ЦК України 3% річних у сумі 4432 грн. 03 коп. та інфляційне збільшення боргу у сумі 21025 грн. 17 коп.
Мотиви, якими керується апеляційний суд
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно зі ст.160 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно вимог ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
На час виникнення спірних правовідносин, чинними були норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, який діяв до 01 травня 2019 року. Так, згідно зі ст. 13 цього Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи».
Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання і водовідведення
Так, звертаючись до суду позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заборгованість за наданими послугами з водопостачання та водовідведення, за період з 1999 року по 07.2018 року, у розмірі 33 060 грн. 65 коп., 3% річних у сумі 4432 грн. 03 коп. та інфляційне збільшення боргу у сумі 21 025 грн. 17 коп., а всього стягнути грошові кошти у сумі 58 517 грн. 85 коп.
З матеріалів справи вбачається що вимоги про стягнення заборгованості за наданими послугами з водопостачання та водовідведення, саме за період з 1999 року по 07.2018 року, заявлені до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який лише ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття. Таким чином вимоги щодо стягнення заборгованості, за період з 1999 року по 17.05.2005 року, до ОСОБА_3 є безпідставними.
Щодо строку позовної давності
В апеляційні скарзі апелянти просять суд застосувати строки позовної давності у цій справі.
Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Встановлено, позивач нараховував заборгованість з оплати послуг водопостачання та водовідведення за період з 1999 рік по 07.2018 включно у розмірі 33 060 грн. 65 коп., 3% річних у сумі 4432 грн. 03 коп. та інфляційне збільшення боргу у сумі 21 025 грн. 17 коп.
З позовними вимогами Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулося до суду 11 квітня 2019 року.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи, що КП Дніпроводоканал Дніпровської міської ради звернулися з цим позовом до суду 11 квітня 2019 року, тому стягненню з відповідачів заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення підлягає заборгованість за період з квітня 2016 року по липень 2018 року включно, тобто в межах строків позовної давності, про застосування яких просили відповідачі, та в межах заявлених позивачем позовних вимог.
Таким чином, з відповідачів на корить позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з квітня 2016 року по липень 2018 року, у розмірі 12 155,59 грн.
Щодо інфляційних витрат та 3% річних
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Колегія суддів, звертає увагу, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
З розрахунку заборгованості вбачається, що у квітні 2016 року величина індексу споживчих цін становила 103,50% у розмірі 719,92 грн. З травня 2016 року по липень 2018 року величина індексу споживчих цін не перевищувала поріг індексації у розмірі 103 відсотка, а тому позовні вимогу у частині стягнення інфляційних витрат за даний період задоволенню не підлягають. 
Таким чином, з відповідачів на корить позивача підлягає стягненню солідарно інфляційне збільшення боргу у сумі 719,92 грн.
Позивачем наданий розрахунок, з якого вбачається, що 3% річних розраховані за кожний місяць окремо та зазначено загальний розмір.
При щомісячних зобов`язаннях стягнення проводиться по кожному щомісячному зобов`язанню.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі №756/9094/15.
Таким чином, з відповідачів на корить позивача підлягає стягненню солідарно 3% річних, за період з квітня 2016 року по липень 2018 року включно, у розмірі 1 824,65 грн.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 — задовольнити частково. 
Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року — скасувати.
Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення — задовольнити частково. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заборгованість за наданими послугами з водопостачання та водовідведення, що виникла станом на 31.07.2018 року, у розмірі 12 155,59 грн,, 3% річних у сумі 719,92 грн. та інфляційне збільшення боргу у сумі 1 824,65 грн.
В задоволенні решти вимог — відмовити. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 1921 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено “22”січня 2026 року.

Головуючий: 
Судді: