ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1239/22 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Непочатих В.О., Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Кобаля М.І.,
суддів Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,
при секретарі Литвин С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року про зміну способу та порядку виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року задоволено заяву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу та порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №620/1239/22.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції (за текстом апеляційної скарги).
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу змінити, виходячи з наступного.
Згідно із п.4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 року, яке набрало законної сили, зазначений адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії, з 01.04.2019, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 23.10.2021 № ФЧ45782, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, з 01.04.2019, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.10.2021 № ФЧ45782, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням 100 % підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, із врахуванням раніше виплачених сум.
21.02.2023 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №620/1239/22 (а.с.74-75).
17.03.2023 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 (а.с.73).
01.05.2023 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист ГУ ПФУ в Чернігівській області про те, що (а.с.69):
- рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 року справа №620/1239/22 виконано, доплата за період, з 01.04.2019 по 31.05.2021, складає - 211 439,10 грн.;
- на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 року справа №620/1240/22 доплата пенсії за період, з 08.05.2021 по 31.03.2023, склала 9 447,33 грн.;
- пенсія, з 01.04.2023 року виплачується ОСОБА_1 на виконання рішення суду в повному обсязі.
З огляду на невиплату перерахунку пенсії, 07.05.2025 Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції звернулося до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №620/1239/22  (далі по тексту - заява, а.с.66-67).
Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про зміну способу виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 року у справі №620/1239/22 дійшов висновку, що відповідачем судове рішення, протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням, не виконано без поважних причин, а саме: в частині виплати позивачці нарахованої суми доплати пенсії в розмірі 9 447,33 грн., а тому існують законні підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з відповідача відповідних виплат.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такою позицією суду першої інстанції, оскільки вона знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, проте вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Крім того, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані ст. 378 КАС України.
Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 за № 4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, внесені суттєві зміни до положень ст. 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, у силу вимог статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що починаючи з 19.12.2024, статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни «зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплату за перерахованою пенсією» на «стягнення коштів із державного органу боржника».
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 року у справі №620/1239/22, яке набрало законної сили, зазначений адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії, з 01.04.2019, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 23.10.2021 № ФЧ45782, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, з 01.04.2019, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.10.2021 № ФЧ45782, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням 100 % підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, із врахуванням раніше виплачених сум.
При цьому, вказане рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 року виконано боржником в частині проведення перерахунку пенсії, згідно якого сума доплати після перерахунку доплата за період, з 01.04.2019 по 31.05.2021, складає - 211 439,10 грн. 
У даному випадку, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є невиплата суми боргу у розмір 211 439,10 грн., протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №620/1239/22.
Враховуючи імперативні вимоги частини 3 статті 378 КАС України (у редакції Закону №4094-IX, що діє з 19.12.2024), колегією суддів встановлено, що з дати набрання рішенням суду законної сили пройшло більше двох місяців, тоді як заборгованість у розмірі 211 439,10 грн., нарахована на виконання судового рішення, позивачу не сплачена, а тому наявні підстави для змінити способу виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 року у справі № 620/1239/22 та встановлення способу виконання рішення, шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 нарахованої та невиплаченої заборгованості з пенсії 211 439,10 грн.
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованою заяву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну способу та порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №620/1239/22, проте з невірним визначенням суми заборгованості після проведеного перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення, що є підставою для зміни оскаржуваної ухвали в частині розміру перерахованої пенсії позивача, з огляду на невірне застосування судом норм матеріального права.
Як вже вище зазначалося судом, 01.05.2023 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист ГУ ПФУ в Чернігівській області про те, що (а.с.69), зокрема, боржником зазначено, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 року справа №620/1239/22 виконано, доплата за період, з 01.04.2019 по 31.05.2021, складає - 211 439,10 грн.
Також, у вказаному листі пенсійний орган повідомив, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 року справа №620/1240/22 доплата пенсії за період, з 08.05.2021 по 31.03.2023, склала 9 447,33 грн.
У свою чергу, Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції заяву про зміну способу та порядку виконання рішення суду подано по справі №620/1239/22, а не в справі №620/1240/22, а тому заборгованість по доплаті пенсії позивача, за період з 01.04.2019 по 31.05.2021, складає - 211 439,10 грн., а не 9 447,33 грн., як помилково зазначено заявником.
Окрім того, в матеріалах справи міститься клопотання № 2500-0802-7/33744 ГУ ПФУ в Чернігівській області від 27.05.2025 року, в якому зазначено про те, що сума заборгованості по справі №620/1239/22 становить 211 439,10 грн., яке безпідставно не взято до уваги судом першої інстанції (а.с.87).
Отже, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими в частині розміру заборгованості по справі №620/1239/22, яка становить 211 439,10 грн., з огляду на що, оскаржувана ухвала підлягає зміні, а апеляційна скарга частковому задоволенню.
Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України»(№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).
Отже, позивач у спірних правовідносинах мав законні сподівання (виправдані очікування) на виплату заборгованості пенсії, яке передбачене нормами чинного законодавства.
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року змінити.
Викласти абзац 2 резолютивної частини ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року наступним чином:
«Встановити спосіб і порядок виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2022 по справі № 620/1239/22 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 невиплачену заборгованість по пенсії в сумі 211 439,10 грн.». 
В іншій частині ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 27.01.2026 року