УХВАЛА
 
03 грудня 2025 року                                                                              
місто Київ
 
справа № 214/7818/21
провадження № 14-140зц25
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Погрібного С. О.,
суддів Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Дашутіна І. В., Ємця А. А., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Пількова К. М., Стрелець Т. Г., Ткача І. В., Шевцової Н. В.
 
ознайомилася з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 листопада 2025 року 
в цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії,
УСТАНОВИЛА:
1.                 Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі - КПТМ «Криворіжтепломережа») у вересні 2021 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору від 12 травня 2021 року № 11935 на постачання теплової енергії.
2.                 Рішенням від 26 березня 2025 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позов КПТМ «Криворіжтепломережа» задовольнив. 
Суд визнав договір на постачання теплової енергії від 12 травня 2021 року № 11935 між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 укладеним з 12 травня до 04 листопада 2021 року. 
Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
3.                 Постановою від  30 вересня 2025 року Дніпровський апеляційний суд скасував рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2025 року та ухвалив нове судове рішення, яким позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії задовольнив.
Суд визнав договір на постачання теплової енергії від 12 травня 2021 року 
№ 11935 між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 укладеним з 12 травня до 04 листопада 2021 року.
Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
4.                 Ухвалою від 05 листопада 2025 року Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 30 вересня 2025 року.
5.                  ОСОБА_1 26 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову КПТМ «Криворіжтепломережа».
6.                 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у прийнятті апеляційної скарги потрібно відмовити та повернути її заявнику з огляду на такі міркування.
7.                 Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6 і частина друга статті 19 Конституції України).
8.                 Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції. У складі Верховного Суду діють, зокрема, Касаційний цивільний суд і Велика Палата Верховного Суду 
(частина перша статті 36, пункти 1, 5 частини другої статті 37 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).
9.                 Відповідно до пункту 1 частини другої статті 45 згаданого Закону Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
10.            Судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 Цивільного процесуального кодексу України; далі - ЦПК України).
11.            Право на касаційне оскарження та судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, визначені у статті 389 ЦПК України.
12.            Порядок подання касаційної скарги врегульовано в ЦПК України, згідно із частиною першою статті 391 якого касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції, тобто до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
13.            Відповідно до статей 393, 394 ЦПК України повноваження з прийняття касаційної скарги та відкриття касаційного провадження належать Верховному Судові, який діє у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду. На стадії відкриття касаційного провадження здійснюється перевірка правильності оформлення касаційної скарги та дотримання порядку її подання, зокрема й сплати судового збору та дотримання строків на касаційне оскарження.
14.            Порядок передання справи до Великої Палати Верховного Суду визначений у частинах третій - шостій статті 403 ЦПК України (ці приписи викладено в параграфі 3 глави 2 розділу V «Касаційний розгляд» цього Кодексу). Згідно з наведеними правилами саме після відкриття касаційного провадження, підготовки справи до касаційного розгляду та попереднього розгляду до Великої Палати Верховного Суду передається відповідна цивільна справа.
15.            За змістом апеляційної скарги, поданої до Великої Палати Верховного Суду, ОСОБА_1  не погоджується з ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 листопада 2025 року про відмову у відкритті касаційного провадження, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову КПТМ «Криворіжтепломережа».
16.            Чинний процесуальний закон не передбачає можливості перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду (крім перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами відповідно до глави 3 розділу V ЦПК України), оскільки зазначені рішення є остаточними і подальшому оскарженню не підлягають, а також не надає повноважень учаснику справи вирішувати питання щодо передачі цивільної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду за межами приписів, передбачених ЦПК України.
17.            Отже, оскільки чинне законодавство не передбачає такої можливості, немає правових підстав для розгляду поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 Великою Палатою Верховного Суду, тому в її прийнятті потрібно відмовити та повернути заявнику. Така відмова не порушує право ОСОБА_1 на доступ до суду, оскільки він реалізував право на оскарження судового рішення в судах апеляційної та касаційної інстанцій.
18.            Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 
(далі - Конвенція) (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, параграф 36).
19.            «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання 
з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуть для досягнення цієї мети (рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, параграф 53).
20.            Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоб порушувати саму сутність цього права. Також обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує «легітимну мету» і якщо немає «пропорційного співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, параграф 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, параграф 65).
21.            Згідно з практикою ЄСПЛ юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення суду, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення від 09 листопада 2004 року у справі «Світлана Науменко проти України», заява № 41984/98, параграф 53).
22.            Звернення до Великої Палати Верховного Суду з проханням про здійснення ще одного розгляду справи фактично спрямоване на перегляд рішень судів трьох інстанцій, в тому числі й остаточного судового рішення суду касаційної інстанції, коли немає для цього визначеної процесуальним законом підстави. Такий перегляд є неможливим, оскільки ставить під сумнів гарантований пунктом 1 статті 6 Конвенції принцип остаточності судового рішення (res judicata).
Керуючись статтями 388, 391, 393, 394, 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
У прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 листопада 2025 року в цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії - відмовити та повернути її заявнику разом із доданими до скарги документами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                     С. О. Погрібний
 
Судді:                                    О. В. Білоконь                                            С. І. Кравченко
 
                                               О. Л. Булейко                                             О. В. Кривенда
 
                                               І. А. Воробйова                                          М. В. Мазур
 
                                               О. А. Губська                                              К. М. Пільков
 
                                               І. В. Дашутін                                                Т. Г. Стрелець
 
                                               А. А. Ємець                                                 І. В. Ткач
 
                                               В. В. Король                                                Н. В. Шевцова