Справа № 386/2151/25 
Провадження № 2/386/893/25
РІШЕННЯ
Іменем України
04 лютого 2026 року
Голованівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - Червоненка Д.В.
за участю: секретаря судового засідання – Онуфрак В.О.,
представника позивача – адвоката Голубенка Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Голованівськ Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Голованівського нотаріального округу Кіровоградської області Воєвода Світлана Миколаївна, про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, 
встановив:
Представник позивача - адвокат Голубенко Р.С., звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом про визначення останньому додаткового строку тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що остання є його матір`ю і після її смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Про смерть ОСОБА_2 позивач не знав, адже будучи військовослужбовцем ЗСУ перебував у полоні, що підтверджується довідкою від 06.01.2025 року. Після повернення з полону проходив стаціонарне лікування та реабілітацію. До нотаріуса звернувся в усній формі, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки строк звернення до нотаріуса був пропущений.
В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_3 позов підтримав з тих же підстав, просив його задовольнити.
Представник Побузької селищної ради подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову.
Приватний нотаріус Голованівського нотаріального округу Кіровоградської області Воєвода С.М. надала суду заяву про розгляд справи без її участі.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом ДРАЦС у м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 01.01.2025 року, актовий запис № 5.
Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, зокрема 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 . 
Позивач, згідно наданих копій свідоцтв про народження, розірвання шлюбу та укладення шлюбу, є сином ОСОБА_2 .
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 28.02.2023 року на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року був призваний до Збройних сил України по мобілізації.
Згідно довідки Служби безпеки України від 06.01.2025 року ОСОБА_1 в період з 12.09.2023 по 30.12.2024 року перебував в місцях несвободи внаслідок агресії проти України.
Згідно наданих виписок із медичної карти ОСОБА_1 він з 31.12.2024 року по 31.01.2025 року, з 02.02.2025 року по 14.03.2025 року, з 18.03.2025 року по 02.04.2025 року, з 16.06.2025 по 20.06.2025 року, з 01.07.2025 по 11.09.2025 року знаходився на стаціонарному лікуванні.
Крім того, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 13.05.2025 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 проходив військово-лікарську комісію в умовах стаціонару у військовій частині НОМЕР_2 з 25.04.2025 року по теперішній час.
Відповідно до довідки №1888 від 09.10.2025 року матрос ОСОБА_1 перебуває на службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 .
06 листопада 2025 року, за усною заявою ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Воєводою С.М. йому було повідомлено, що ним пропущений визначений законодавством України шестимісячний строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.
Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі N 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі N 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18 (провадження N 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18 (провадження N 61-21447св19) та інших.
З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі N 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі N 361/8259/18 та багатьох інших.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року справа N 686/5757/23 вказано, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
Оскільки, позивач є військовослужбовцем Збройних сил України по мобілізації, перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 , а також те, що у період з 29.12.2024 року по 29.06.2025 року перебував у полоні, а після звільнення на стаціонарному лікуванні, що свідчить про наявність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , суд задовольняє позов і визначає позивачу додатковий строк три місяці, який буде достатнім для подання ним такої заяви. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 200, 206, 259,263-265 ЦПК України, 
ухвалив:
Позов задовольнити. 
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. В. Червоненко