ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 612/99/14-ц
Номер провадження 22-ц/818/956/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р., 
представника ОСОБА_1 адвоката Свистуна А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2025 року в складі судді Масло С.П. по справі № 612/99/14-ц за клопотанням ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
В обґрунтування клопотання зазначив, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6220684000:04:000:0307, площею 5,9829 га, земельної ділянки з кадастровим номером 6320655100:01:002:0137 та домоволодіння в АДРЕСА_1 .
Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2014 року по справі № 612/99/14-ц за позовом ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики на його майно було накладено арешт. 
Станом на даний час він в повному обсязі сплатив стягувачу заборгованість по боргу, виконавче провадження № 56776564 завершено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 
Проте, арешт з його майна державним виконавцем не знято, що обмежує його права власника.
Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив скасувати арешт на все нерухоме майно, вжитий ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2014 року по справі № 612/99/14-ц.
Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2025 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 порушував питання про скасування арешту у судовому порядку шляхом пред`явлення позову до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна, за результатами розгляду якого ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 12 червня 2025 року закрито провадження та роз`яснено право звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, що виключає застосування інституту скасування заходів забезпечення позову, який визначений у статті 158 ЦПК України.
На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 28 вересня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Свистун Андрій Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просив скасувати заходи забезпечення позову та задовольнити його заяву.
Апеляційна скарга мотивована тим, що арешт на його майно був накладений не в межах виконавчого провадження, а на підставі рішення суду про забезпечення позову, що виключає зняття арешту з майна в порядку передбаченому розділом VII ЦПК України.
Наразі виконавче провадження закрито у зв`язку з повним відшкодуванням боргу, він не є боржником у виконавчому провадженні, у зв`язку із чим ним подано клопотання, як власником майна, а не як стороною виконавчого провадження.
Заслухавши суддю-доповідача,   представника ОСОБА_1 адвоката Свистуна А. В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6220684000:04:000:0307, площею 5,9829 га, земельної ділянки з кадастровим номером 6320655100:01:002:0137 та домоволодіння в АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12 травня 2025 року № 426461626 на вказане майно накладено такі обтяження: 17 лютого 2014 року, постанова ВДВС Близнюковського РУЮ, серія та номер 42104304 та 21 червня 2019 року, постанова Міжрайонного ВДВС по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова ГТУЮ у Харківській області, серія та номер 56776564 (а.с. 7-8).
Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2014 року по справі № 612/99/14-ц заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт в межах суми позову - 54910 грн 28 коп. на майно ОСОБА_1 та заборонено його відчуження, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль Опель «Кадет», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 19).
Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 12 червня 2025 року по справі 612/366/25 провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна закрито (а.с. 20).
Листом Лозівського ВДВС у Лозівському районі Харківській області СМУ МЮ від 11 липня 2025 року повідомлено, що виконавче провадження № 56776564 завершено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача, в якій зазначено про погашення боргу в повному обсязі, що відповідно до даної статті виключає можливість скасування арешту (а.с. 6).
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
Європейський суд з прав людини також зазначає, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року). 
Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.
Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).
Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.
Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. 
Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.
Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.
Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.
Звертаючись до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 вказував, що на його майно було накладено арешт ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2014 року по справі № 612/99/14-ц в порядку забезпечення позову з ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В подальшому по цій справі ухвалено рішення, яке було ним виконано, що свідчить про відсутність підстав для подальшому забезпечення позову.
Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2014 року накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Між тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12 травня 2025 року № 426461626 обтяження було вжито постановами державного виконавця від 17 лютого 2014 року та 21 червня 2019 року.
Даних, що майно обтяжено саме у зв`язку з вжиттям заходів забезпечення позову на виконання саме ухвали Близнюківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2014 року матеріали справи не містять.
За таких обставин судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав про скасування заходів забезпечення позову.
Судова колегія критично оцінює доводи ОСОБА_1 , що арешт на майно був накладений не в межах виконавчого провадження, що виключає звернення в порядку передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно наявне обтяження, зареєстровано на підставі постанови Міжрайонного ВДВС по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова ГТУЮ у Харківській області ВП 56776564 від 21 червня 2019 року, що відповідає номеру виконавчого провадження з виконання судового рішення, а також за часом не співпадає з періодом вжиття заходів забезпечення позову, на які посилається заявник.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина