ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

27 січня 2026 року	Справа №160/36286/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИВ:

22.12.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-А, код ЄДРПОУ 40108866) заборгованість за предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, у сумі 19040 (дев`ятнадцять тисяч сорок) грн. 25 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України. 
Наказом ГУНП від 21.11.2025 № 1665 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 22.11.2025.
Відповідно до наказу ГУНП від 21.11.2025 № 1665 о/с сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 19040, 25 грн.
Згідно довідки-розрахунку УЛМТЗ ГУНП в Дніпропетровській області № 297/25 від 12.11.2025 сума коштів, яка має бути сплачена для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 19040, 25 грн, на рахунок ГУНП не надходили, тому позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді К.І. Ремез.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2025, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 171 КАС України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється у порядку, визначеному статтею 130 цього Кодексу.
Згідно з отриманою інформацією з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про реєстраційні дані фізичної особи – платника податків до частини 4 ст. 171 КАС України, встановлено зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи.
В той же час, суд враховує, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом належних процесуальних дій.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 по справі № 814/1469/17 та від 23.06.2020 по справі № 640/740/19.
Інших засобів зв`язку, за якими платник податків може бути повідомлений у встановлені законодавством строки, позивачем не повідомлялось, оскільки вони йому невідомі. Матеріали справи таких відомостей також не містять. За таких обставин, судом вжито всіх доступних заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом.
Згідно положень ст. 126 КАС України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
Відзиву на позов від відповідача не надходило.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, суд дійшов таких висновків.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України. 
Наказом ГУНП від 21.11.2025 № 1665 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 22.11.2025.
Відповідно до наказу ГУНП від 21.11.2025 № 1665 о/с сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 19040, 25 грн.
Згідно довідки-розрахунку УЛМТЗ ГУНП в Дніпропетровській області № 297/25 від 12.11.2025 сума коштів, яка має бути сплачена для відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 19040, 25 грн, на рахунок ГУНП не надходили.
Зазначені кошти відповідачем відшкодовані не були, в зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію України» (далі - Закон № 580).
Відшкодування вартості предметів однострою особистого призначення, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, обґрунтовується ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 17, ст. 20, ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію», розділом V Порядку забезпечення поліцейських одностроєм, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ № 772 від 12.09.2017, а також нормами Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877, та постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 823 «Про однострій поліцейських». 
Так, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. 
Згідно ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби у поліції регулюється Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські мають єдиний однострій, поліцейський отримує однострій безоплатно. Зразки предметів однострою поліцейських затверджує Кабінет Міністрів України. 
У відповідності до ст. 20 Закону України «Про Національну поліцію», підпункту 59 п. 4 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877, постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 823 «Про однострій поліцейських», з метою впорядкування забезпечення поліцейських одностроєм, наказом МВС України від 12.09.2017 № 772, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.10.2017 за № 1224/31092, затверджено Порядок забезпечення поліцейських одностроєм (далі – Порядок). 
Пунктом 1 Розділу І Порядку (зі змінами) визначено, що цей Порядок визначає механізм забезпечення поліцейських одностроєм згідно з нормами належності однострою поліцейських, організацію його використання та обліку. 
Пунктом 2 Розділу І Порядку визначені наступні терміни: однострій – загальна назва форменого одягу поліцейського, що складається з предметів, які видаються в тимчасове користування для виконання службових завдань, тренувань, навчань, занять тощо (інвентарне майно), та предметів особистого користування, які видаються в постійне користування і не використовуються як інвентарне майно; строк носіння (експлуатації) предметів однострою – час, установлений нормами належності, протягом якого предмет має носитися або перебувати в експлуатації. 
Підпункт 1 пункту 3 Розділу І Порядку зазначає, що забезпечення одностроєм поліцейських здійснюється відповідними підрозділами з питань матеріально технічного та ресурсного забезпечення (далі – підрозділ забезпечення) залежно від місця проходження служби в поліції, зокрема поліцейських, які проходять службу в органах, закладах, установах поліції. 
Згідно пункту 1 Розділу III Порядку строк носіння (експлуатації) предметів однострою починає обчислюватися з дня фактичної видачі їх у користування (експлуатацію). 
Пунктом 3 Розділу III Порядку передбачено, що на кожного поліцейського для здійснення контролю за станом використання ним предметів однострою згідно з нормами належності та за строками їх носіння (експлуатації) оформлюється арматурна картка. 
Облік предметів однострою в арматурній картці ведеться з дати призначення поліцейського на відповідну посаду або зарахування на навчання до ЗВО згідно з наказом по особовому складу.
Відповідно до пункту 3 Розділу IV Порядку, предмети однострою особистого користування видаються поліцейським на майбутній термін служби або з урахуванням навчання у ЗВО та на строк, що передбачений нормами належності. 
Підпунктом 2 пункту 1 Розділу V Порядку передбачено, що відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, здійснюється в разі звільнення поліцейського із служби, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Отже, на підставі ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 1 Розділу V Порядку, суд доходить висновку про те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачеві вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, у сумі 19040,25 грн. 
На підставі викладеного позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
У той же час, ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача суми судового збору, оскільки відповідно до вимог частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються лише судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Виходячи з того, що у суду відсутні докази понесення позивачем - суб`єктом владних повноважень судових витрат, пов`язаних з викликом свідків чи проведенням експертиз, у адміністративного суду відсутні і будь-які обґрунтовані підстави для покладення судових витрат позивача по сплаті судового збору на відповідача, виходячи з вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області (49001, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-А, код ЄДРПОУ 40108866) заборгованість за предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, у сумі 19040 (дев`ятнадцять тисяч сорок) грн. 25 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез