КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 369/3441/25
номер провадження: 33/824/5234/2025
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Вознюка В`ячеслава Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 вересня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 вересня 2025 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн 60 коп. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Вознюк В.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу через електронний кабінет, в якій просить скасувати постанову судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 вересня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Також адвокат Вознюк В.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на електронну адресу суду першої інстанції, в якій просить скасувати постанову судді Києво - Святошинського районного суду Київської області від 22 вересня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши зміст вказаних вище апеляційних скарг, апеляційний суд вважає за доцільне розглядати їх як одну, оскільки по змісту та суті вони є тотожними.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на місці оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд. Навпаки, поліцейські своїми діями його відмовляли пройти огляд.
Зазначає, що переглянувши наявні у справі відеоматеріали встановлено, що вони не містять безперервної фіксації події, відеозапис із реєстратора переривається неодноразово. Тобто, уповноваженою особою до протоколу про адміністративне правопорушення не додано безперервний відеозапис з нагрудної камери. Вважає, що це свідчить про те, що відеозапис змінювався (коригувався) особою, яка копіювала відеозапис та DVD диск, а тому існують сумніви в автентичності оригіналу. У зв`язку з цим захисник просить визнати доданий до протоколу відеозапис неналежним та недопустимим доказом у справі.
Вказує, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, не здійснили тимчасове затримання транспортного засобу, що підтверджує його доводи про необґрунтованість підозри зі сторони працівників поліції щодо перебування з ознаками алкогольного сп`яніння.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Вознюк В.А. в черговий раз в судове засідання не з`явились, про місце і час розгляду справи повідомлялися судом апеляційної інстанції своєчасно, в установленому законом порядку.
Так, судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 31 жовтня 2025 року на 11 год 00 хв., була доставлена до електронного кабінету захисника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка В.А. 20 жовтня 2025 року, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.53).
У зв`язку з неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Вознюка В.А. у судове засідання, призначене на 31 жовтня 2025 року на 11 год 00 хв., розгляд справи було відкладено судом апеляційної інстанції на 14 листопада 2025 року на 09 год 45 хв.
ОСОБА_1 було повідомлено про місце і час розгляду справи шляхом надсилання судової повістки про виклик на його адресу місця проживання: АДРЕСА_1 . Проте судова повістка про виклик в судове засідання на 14 листопада 2025 року разом з поштовим конвертом повернулись на адресу Київського апеляційного суду з відміткою пошти: «адресат відсутній» (а.с.64-65).
Судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 14 листопада 2025 року на 09 год 45 хв., була доставлена на електронну адресу: slavik_voznyuk@ukr.net, та до електронного кабінету захисника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка В.А. 20 жовтня 2025 року, що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.55, 56).
У зв`язку з надходженням клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка В.А. про відкладення розгляду справи, призначеної на 14 листопада 2025 року, її розгляд судом апеляційної інстанції було відкладено на 12 грудня 2025 року на 12 год 00 хв., про що було повідомлено ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Вознюка В.А.
Так, судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 12 грудня 2025 року на 12 год 00 хв., була доставлена на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 , та до електронного кабінету захисника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка В.А. 14 листопада 2025 року, що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.62, 63).
Судова повістка про виклик в судове засідання на 12 грудня 2025 року направлена на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , разом з поштовим конвертом повернулись на адресу Київського апеляційного суду з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.66-67).
Таким чином особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Вознюк В.А. тричі повідомлялися про розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги, що судом апеляційної інстанції були вжиті всі можливі заходи для належного і своєчасного повідомлення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Вознюка В.А. про судові засідання, які були призначені на 31 жовтня 2025 року, 14 листопада 2025 року та 12 грудня 2025 року, а також те, що клопотання про відкладення розгляду справи призначеного на 12 грудня 2025 року до апеляційного суду від них не надходило, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Вознюка В.А.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме в тому, що останній, у порушення вимог пункту 2.5 ПДР, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №253448 від 22 лютого 2025 року, згідно з яким 22 лютого 2025 року о 00 год 22 хв. за адресою: село Софіївська Борщагівка, вул. Одеська, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився на відео, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1); 
- розписка ОСОБА_2 , яка підтвердила те, що вона бере право керування транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , та зобов`язалась протягом доби не передавати право керування ОСОБА_1 (а.с.2);
- письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 лютого 2025 року, з якого слідує, що за результатом огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей (а.с.3);
- відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратору) поліцейського (а.с.4).
У рішеннях ЄСПЛ «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Апеляційний суд враховує, що вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Також протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №253448 від 22 лютого 2025 року підписаний працівником поліції, який його склав, та ОСОБА_1 . Працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 у вказаному протоколі не вказав.
Таким чином висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо скасування постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 вересня 2025 року, суд апеляційної інстанції не встановив достатніх даних, які б дозволили спростувати належність, допустимість та достовірність доказів, наведених в оскаржуваній постанові, на підставі яких суддя першої інстанції обґрунтовував свої висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляд, а навпаки поліцейські своїми діями його відмовляли пройти огляд, а також те, що матеріали справи не містять безперервної фіксації події, а відеозапис із реєстратора поліцейського переривається неодноразово, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.
Обставини фабули адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та норма інкримінованого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому достатньо повно відображені події, які відбувалися 22 лютого 2025 року за участю ОСОБА_1 .
Із вказаного відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського вбачається, що працівник поліції підходить до заведеного автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , який стоїть на узбіччі дороги з ввімкненими ходовими вогнями та аварійними сигналами, за кермом якого знаходився ОСОБА_1 (00 год 29 хв. відеозапису). Під час розмови працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд за допомогою приладу Драгер, на що ОСОБА_1 запитав чи зможе він поспілкуватися із іншим працівником поліції. Працівником поліції було повідомлено, що немає значення з ким буде спілкуватися ОСОБА_1 , оскільки він повинен пройти огляд або на місці, або у лікаря. В подальшому ОСОБА_1 сів у службовий автомобіль працівників поліції та запропонував домовитися, оскільки це все не потрібно, і що йому лишилося проїхати 300 метрів (00 год 33 хв. відеозапису). У подальшому ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що він випив три чарки (00 год 36 хв. відеозапису). О 00 год 42 хв. відеозапису працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що він відсторонений від права керування транспортним засобом. На чергове запитання працівника поліції чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння він відповів, що ні, бо йому потрібно думати про автомобіль, де він зараз буде (00 год 43 хв. відеозапису). В подальшому на чергову пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так у лікаря-нарколога, ОСОБА_1 відповів відмовою (00 год 51 хв. відеозапису). О 01 год 17 хв. ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказаний вище відеозапис є передбачений ст.251 КУпАП належним засобом доказування, який був оцінений суддею першої інстанції у сукупності й логічному взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами та є достатнім для висновку у поза розумний сумнів, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №253448 від 22 лютого 2025 року, згідно з яким 22 лютого 2025 року о 00 год 22 хв. за адресою: село Софіївська Борщагівка, вул. Одеська, 5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився.
Таким чином з переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису можливо повно встановити події, які відбувалися за участю ОСОБА_1 22 лютого 2025 року, про те, що він підтвердив факт керування транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в лікаря-нарколога, мотивуючи це своїми переживаннями про автомобіль (00 год 43 хв., 00 год 51 хв. відеозапису).
Більше того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 визнав факт вживання алкоголю (00 год 36 хв. відеозапису), тривалий час на запитання працівників поліції щодо згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння уникав відповіді, намагався вирішити питання з працівниками поліції без складання протоколу.
Таким чином апеляційний суд вважає, що всупереч доводів апеляційної скарги, наведені вище обставини об`єктивно свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Тому заперечення стороною захисту факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає їх маніпулятивними та спрямованими на бажання уникнути ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не здійснили тимчасове затримання транспортного засобу, що, на думку захисника, підтверджує його доводи про необґрунтованість підозри зі сторони працівників поліції про перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє з таких підстав.
Частиною 1 ст.266 КУпАП встановлено, що у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом можливість керування цим транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом.
Як вказано вище, о 00 год 42 хв. відеозапису працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що він відсторонений від права керування транспортним засобом.
З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , було передано ОСОБА_2 під розписку (а.с.2), яка також зобов`язалась протягом доби не передавати право керування ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що у випадку незгоди з діями працівників поліції ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити їх дії у встановленому законом порядку.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, останнім не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги про скасування постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 вересня 2025 року, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 вересня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Вознюка В.А., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргуадвоката Вознюка В`ячеслава Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.М.Верланов