Справа № 344/11630/25 
Провадження № 33/4808/31/26 
Категорія ч.1 ст.164 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б. 
Суддя-доповідач Шигірт 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю захисника Грабовецького О.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2025 року відносно нього,

в с т а н о в и в :
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винуватим за ч.1 ст.155-1 та ч.1 ст.164 КУпАП і на підставі ст.36 КУпАП на нього накладено штраф 17000 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,6 грн.
ОСОБА_1 визнано винуваим у тому, що він будучи керівником РСП ТзОВ «Глобал Тобакко», 26.06.2025 року, близько 16-50 год. у м. Івано-Франківську, по вул. Максимовича, 8, в складі-магазині ТОВ "Глобал Табакко", вчинив порушення порядку проведення, а саме: проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО , невидача розрахункового документа встановленої форми, чим порушив п. 1,2 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995 року, зі змінами та доповненнями.
Також ОСОБА_1 , будучи керівником РСП ТзОВ «Глобал Тобакко», 26.06.2025 року близько 16-50 год. у м. Івано-Франківську, по вул. Максимовича, 8, в складі-магазині ТОВ "Глобал Табокко", вчинив порушення порядку провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до закону, а саме: реалізація тютюнових виробів без наявності ліцензії, чим порушено ст.23 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 № 481/95-ВР, зі змінами та доповненнями.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконна та необґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції неправомірно поклав в основу свого рішення Акт фактичної перевірки від 26.06.2025 р. як єдиний та незаперечний доказ вини, що прямо суперечить вимогам ст. 252 КУпАП та усталеній практиці Верховного Суду, адже Акт перевірки є лише внутрішнім службовим документом, що фіксує обставини, виявлені податковим органом, не породжує правових наслідків для платника податків і в жодному разі не може бути самостійним доказом у суді. Крім того, висновки цього Акта були зроблені не на підставі первинних документів, а виключно на підставі «податкової інформації, наявної в податковому органі» (даних інформаційних баз), яка, згідно з практикою, має лише інформативний характер і не є належним, достовірним та достатнім доказом для притягнення до відповідальності, при цьому суд проігнорував факт незавершеності адміністративного оскарження Акта перевірки, оскільки термін його розгляду ДПС було продовжено до 02.10.2025 року, що означає, що висновки Акта не набули остаточної юридичної сили і не могли використовуватися як доконаний факт вини, а сам Протокол про адміністративне правопорушення є процесуально дефектним, оскільки його фабула не розкриває суті правопорушення, не містить конкретних обставин його вчинення, а наводить лише загальний перелік порушених норм, що грубо порушило право особи на належний захист. Стосовно обвинувачення за ч.1 ст.155-1 КУпАП (Порушення порядку проведення розрахунків), суд неправомірно застосував загальні норми, повністю ігноруючи спеціальні винятки, встановлені п.2 ст.9 Закону про РРО, який чітко визначає, що РРО/ПРРО не застосовуються при виконанні банківських операцій, що підтверджено платіжними інструкціями в матеріалах справи (безготівкові розрахунки).
Також у справі має місце грубе порушення строків притягнення до відповідальності, оскільки Протокол складено 26.06.2025 року, що значно перевищує 24-годинний термін з моменту виявлення правопорушення.
Крім того, не доведено належного суб`єкта правопорушення, бо відсутні докази, що ОСОБА_1 є особою, яка безпосередньо здійснювала розрахункові операції, або є відповідальною посадовою особою за їх організацію. Насамкінець, суд порушив конституційний принцип презумпції невинуватості, прийнявши сторону обвинувачення та не тлумачив усі сумніви щодо доведеності вини на користь особи, а також порушив принцип «належного урядування», згідно з яким ризик будь-якої помилки, допущеної податковим органом, має нести держава, при цьому ТОВ не несе відповідальності за можливі податкові порушення своїх контрагентів, що виключає використання цих фактів як доказу вини. 
Щодо обвинувачення за ч.1 ст.164 КУпАП (Порушення порядку провадження господарської діяльності), апелянт наголошує на повній відсутності суб`єкта та складу правопорушення, оскільки суб`єктом, що провадив господарську діяльність, є зареєстрована юридична особа — ТОВ «Глобал Тобакко», а не фізична особа ОСОБА_1 , і він діяв виключно як представник зареєстрованого підприємства, що виключає склад правопорушення, передбаченого цією статтею. До того ж, відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа без державної реєстрації, і обвинувачення є неконкретним, оскільки не вказано, який саме документ дозвільного характеру був відсутній для здійснення зареєстрованого виду діяльності ТОВ.
Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі відносно нього у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, будь яких клопотань не подавав, що не перешкоджає розгляду справи без його участі.
Захисник Грабовецький О.Б. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, допитавши свідків, вивчивши додаткові докази та матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як убачається з матеріалів справи, підставою для складання адміністративних матеріалів та прийняття податкових повідомлень-рішень, зокрема ППР від 23.07.2025 року № 374/3500070323, стали висновки акту фактичної перевірки про порушення вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що полягали у непроведенні розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та невидачі розрахункових документів встановленої форми та змісту. 
Разом з тим, із доповнень до скарги та матеріалів, поданих ТОВ «Глобал Тобакко», убачається, що оплата за реалізацію тютюнових виробів здійснювалася покупцями, зазначеними в акті перевірки, виключно шляхом безготівкових розрахунків через банківські установи, а саме шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок товариства. Зазначені обставини підтверджуються належними та допустимими доказами у вигляді копій платіжних інструкцій, які містять реквізити платників і отримувача, дати здійснення операцій, суми платежів та призначення платежу. Достовірність таких доказів контролюючим органом не спростована.
Відповідно до п. 2 ст. 9 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій, а також розрахункові книжки не застосовуються при виконанні банківських операцій. 
З аналізу зазначеної норми вбачається, що законодавець прямо виключив обов`язок застосування РРО у випадках, коли розрахунки між сторонами здійснюються через банківські установи у формі безготівкового перерахування коштів на рахунок суб`єкта господарювання. Такий спосіб розрахунків не є розрахунковою операцією у розумінні цього закону та не породжує обов`язку щодо застосування РРО, так і щодо видачі розрахункового документа встановленої форми.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що вищестоячим контролюючим органом -ДПС України, під час адміністративного перегляду встановлено відсутність належних підстав для висновку про неправомірність незастосування РРО у спірних правовідносинах, оскільки фактичні розрахунки мали характер банківських операцій. Така позиція вищого органу додатково свідчить про необґрунтованість висновків перевірки в цій частині та підтверджує наявність об`єктивних сумнівів щодо події та складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що твердження контролюючого органу та суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 порушення п.п. 1, 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ґрунтуються виключно на формальних висновках акта перевірки та не підтверджені належними доказами, як цього вимагає п.56.4 ст.56 ПК України. Сам по собі акт перевірки не може вважатися беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, а наведені в ньому висновки підлягають обов`язковій перевірці судом з урахуванням усіх доказів, поданих сторонами.
Відповідно до принципу презумпції невинуватості, закріпленого у ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Оскільки матеріалами справи не доведено, що розрахунки здійснювалися у формі, яка підпадає під обов`язок застосування РРО, а наявні докази свідчать про протилежне.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутні як подія, так і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155-1 КУпАП.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині оскарження притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та відсутність підстав для скасування постанови суду першої інстанції в цій частині.
Як убачається з матеріалів справи, під час фактичної перевірки складу-магазину ТОВ «Глобал Тобакко» у м. Івано-Франківську по вул. Максимовича, 8, контролюючим органом було встановлено факт реалізації тютюнових виробів у період з 14.02.2025 року по 31.05.2025 року суб`єктам господарювання ТОВ «Супер Стандарт Нью», ТОВ «Грейтекс», ТОВ «Консалтинг-експерт II», які не мали чинних ліцензій на право оптової або роздрібної торгівлі тютюновими виробами. Загальна вартість реалізованої продукції становила 137609579,60 грн, що підтверджується даними акта фактичної перевірки, додатками до нього, податковою інформацією та поясненнями посадових осіб контролюючого органу допитаних судом в якості свідків.
Частиною першою статті 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на вид діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а також за здійснення такої діяльності з порушенням установлених законом ліцензійних вимог. 
Об`єктивна сторона правопорушення полягає не лише у повній відсутності ліцензії у суб`єкта господарювання, а й у здійсненні діяльності з істотним відхиленням від ліцензійних умов, які є невід`ємною складовою правового режиму ліцензованої діяльності.
Доводи апелянта про те, що суб`єктом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП може бути виключно юридична особа, апеляційний суд вважає безпідставними. Відповідно до усталеної судової практики та правової позиції Верховного Суду, суб`єктом цього правопорушення є посадова особа суб`єкта господарювання, яка організовує та забезпечує здійснення господарської діяльності та на яку покладено обов`язок дотримання вимог законодавства у відповідній сфері. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 обіймав посаду керівника РСП ТОВ «Глобал Тобакко», діяв від імені товариства та був відповідальною посадовою особою за організацію та контроль господарської діяльності, у тому числі за дотримання ліцензійних умов при реалізації тютюнових виробів.
Посилання сторони захисту на те, що ТОВ «Глобал Тобакко» не зобов`язане перевіряти наявність ліцензії у кожного контрагента, апеляційний суд визнає необґрунтованими. З огляду на особливий правовий режим обігу тютюнових виробів та підвищені вимоги державного контролю у цій сфері, суб`єкт господарювання, який здійснює оптову або роздрібну торгівлю такими товарами, зобов`язаний перевіряти правосуб`єктність своїх контрагентів, у тому числі наявність у них відповідних ліцензій. Невиконання цього обов`язку свідчить про недодержання встановленого законом порядку провадження ліцензованої господарської діяльності.
Апеляційний суд також бере до уваги, що факт відсутності ліцензій у покупців тютюнових виробів у спірний період, стороною захисту не спростований належними та допустимими доказами. Натомість матеріали справи містять достатній обсяг доказів, які у своїй сукупності підтверджують, як сам факт порушення, так і вину ОСОБА_1 , як посадової особи, відповідальної за організацію відповідної діяльності.
Апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а постанова суду першої інстанції в цій частині ухвалена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, ґрунтується на належних і допустимих доказах та відповідає завданням адміністративного провадження. Підстав для її скасування або зміни в цій частині апеляційний суд не вбачає.
За вказаних обставин, постанова суду першої інстанції підлягає зміні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 змінити.
Вважати ОСОБА_1 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень.
Провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя : Ф.С. Шигірт