ПОСТАНОВА
Справа № 137/1500/25
21 січня 2026 р. 3/137/4/26 
с-ще Літин
Суддя Літинського районного суду Вінницької області Верещинська Я.С., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності-адвоката Шевчук Д.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм в ФОП « ОСОБА_2 », РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу серії АПР18 №216587, 29.10.2025 о 23 год 20 хв на АД М-30, 347 км, с. Літинські Хутори, ОСОБА_1 , будучи водієм зупиненого транспортного засобу, на неодноразову вимогу поліцейського вийти з транспортного засобу, чинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, що виражалось у відмові та ігноруванні вимоги про необхідність вийти з транспортного засобу.
ОСОБА_1 в судовому засіданні 23.12.2025 свою вину не визнав, пояснив, що 29.10.2025 він був зупинений працівниками поліції, вийшов з автомобіля та виконував всі їх вимоги сприяючи їх роботі, однак при перевірці документів останні встановили, що його необхідно доставити до ТЦК для складання відносно нього протоколу. Пояснив, що він у ввічливій формі пояснив працівникам поліції, що не має змоги зараз проїхати до ТЦК та зобов`язався за повісткою з`явитись до центру по місцю проживання, адже його документи в порядку, він має бронювання. Однак, за відмову проїхати до ТЦК відносно нього склали протокол. Зауважив, що він поводив себе ввічливо, злісних та образливих дій до поліцейських не вчиняв.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності-адвокат Шевчук Д.О. в судовому засіданні вважала доцільним закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що матеріали справи не містять доказів вчинення останнім інкримінованого йому правопорушення. Зазначила, що ОСОБА_1 не вчиняв злісної непокори вимозі поліцейського про необхідність вийти з транспортного засобу, вийшов з автомобіля та виконував всі їх вимоги сприяючи їх роботі, а потім ввічливо повідомив про неможливість проїхати до ТЦК та СП.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши протокол та додані до нього матеріали, суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідальність за ст.185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення: об`єкта, об`єктивної і суб`єктивної сторони та суб`єкта правопорушення.
Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП виступають суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, також у сфері державного управління.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції (або члена громадського формування з охорони громадського порядку чи державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку) при виконанні ним службових обов`язків.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.
Відтак, відповідно до ст.185 КУпАП, злісна непокора повинна проявлятись у відмові від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівників поліції при виконанні службових обов`язків, або у відмові, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №216587 від 29.10.2025, складеного щодо ОСОБА_1 , міститься лише загальне формулювання про те, що ОСОБА_1 , будучи водієм зупиненого транспортного засобу, на неодноразову вимогу поліцейського вийти з транспортного засобу, чинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, що виражалось у відмові та ігноруванні вимоги про необхідність вийти з транспортного засобу.
Згідно з витребуваним за клопотанням захисника відеозаписом події, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що йому необхідно проїхати до РТЦК та СП. В свою чергу, ОСОБА_1 повідомив, що він має бронювання та зараз не поїде до центру, а звернеться до ТЦК за місцем свого проживання. На відеозаписі ОСОБА_1 поводив себе ввічливо, спокійно, відповідав на питання поліцейських.
Водночас, відповідно до п.4, 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
В порушення вимог вказаної Інструкції, відеозйомка велася не безперервно. Оглянутий в судовому засіданні відеозапис починається вже зі спілкування ОСОБА_1 із поліцейським з приводу необхідності проїхати до ТЦК. Зупинка транспортного засобу відсутня, початок їх спілкування не зафіксовано. Відео складається з фрагменту, що не може судом розцінюватись, як безперервна відеофіксація правопорушення. З наявного відеозапису неможливо встановити усі обставини події, деякі елементи події не зафіксовані.
В цей же час, з наданого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 якогось активного опору працівникам поліції не чинив, пояснював спосіб виходу із ситуації, яка склалась, попросив повістку.
На переконання суду, в матеріалах цієї справи немає достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, а саме злісної непокори законній вимозі поліцейського. Свідки події відсутні. Пояснень понятих в матеріалах справи теж немає.
В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вище викладене вважаю, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.185 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом матеріалами справи, у зв`язку із чим провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.62, 129 Конституції України, ст.185, 247, 251, 277, 283, 284 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ст.185 КУпАП закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Верещинська Я.  С.