П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
09 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/33772/24	
Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.,
повний текст судового рішення
складено 05.05.2025, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Димерлія О.О.,
суддів: Шляхтицького О.І., Лук`янчук О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 у справі №420/33772/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
31.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Дар`ївська виправна колонія (№10)" щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.08.2020 включно;
- зобов`язати Державну установу "Дар`ївська виправна колонія (№10)" нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 1322 гривні 99 копійок в місяць за період з 01.03.2018 по 05.08.2020 включно у загальній сумі 38 580 гривень 10 копійок відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що за спірні періоди Державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№10)» має виплатити йому індексацію-різницю грошового забезпечення у загальній сумі 38 580 гривень 10 копійок.
Відповідач – Державна установа Дар`ївська виправна колонія (№10) з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи, що позивач отримав усі належні йому складові грошового забезпечення в повному обсязі. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 у справі №420/33772/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Дар`ївська виправна колонія (№10)" щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 05.08.2020 включно.   
Зобов`язано Державну установу "Дар`ївська виправна колонія (№10)" нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 85грн. 49коп. в місяць за період з 01.03.2018 по 05.08.2020 включно у загальній сумі 2493грн. відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Приймаючи означене рішення суд першої інстанції вказав, що позивач має право на отримання індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.08.2020 включно у загальній сумі 2493грн. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог Державною установою «Дар`ївська виправна колонія (№10)» подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржувану частину судового акту із прийняттям у відповідній частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач стверджує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки перебуванню установи на тимчасово окупованій території України, відсутності доступу в певний період до особових справ персоналу установи, первинної фінансової документації та будь-якої іншої. Після відновлення доступу до адміністративних будівель установи зафіксовано факти викрадання основних матеріальних цінностей та відсутність первинної документації (стосовно чого відкрито кримінальне провадження № 120222300000006029 за правовою кваліфікацією частини першої статті 438 Кримінального кодексу України). Решта доводів апеляційної скарги дублює зміст відзиву на позовну заяву (а.с.52-59, а.с.75-78).
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступне. 
Зокрема, колегією суддів установлено, що в межах спірного періоду ОСОБА_1 службу проходив у Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)».
Наказом Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» від 04.08.2020 №72/ОС ОСОБА_2 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 05.08.2020.
Уважаючи, що в період проходження служби йому не правильно нараховано та не в повному обсязі виплачено індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає про таке. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Абзаци 3, 4, 5 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
- у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац 5).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, додатково указує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Апеляційний адміністративний суд відмічає, що з 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, по суті йде мова про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Як установлено колегією суддів, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлено нові розміри посадових окладів військовослужбовців, збільшився посадовий оклад позивача.
З урахуванням чого, саме березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, військовослужбовець має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу військовослужбовця, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, необхідно встановити:
- розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації - різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, сума індексації - різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Як установлено окружним адміністративним судом, сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року складала: 8072грн. 08коп. -4931грн. 92коп. = 3140грн. 16коп.
Разом з тим, в січні 2017 року у позивача відбулось підвищення посадового окладу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1036 з 700грн. до 1250грн, та сума різниці грошового забезпечення отриманого у грудні 2016 року та січні 2017 року склала: 1237грн. 50коп. (3019грн. 50коп. - 1782грн.).
Оскільки розмір підвищення доходу позивача в січні 2017 року склав 1237грн. 50коп. (що не перевищило індексації з 2008 року), а у березні 2018 року – 3140грн. 16коп, що разом становить: 4377грн. 66коп.  (1237грн. 50коп. + 3140грн. 16коп.), що не перевищує суму можливої індексації з 2008 року (4463грн. 15коп.), то позивач має права на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 05.08.2020 включно у сумі 85грн. 49коп. щомісячно.
Жодних доводів стосовно неправильності такого висновку суду першої інстанції обґрунтування апеляційної скарги відповідача не містять. 
При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника стосовно ненадання позивачем доказів на підтвердження ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за спірний період, адже згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача - Державну установу «Дар`ївська виправна колонія (№10)».
Натомість, відповідачем до матеріалів справи не додано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виплати ОСОБА_1 спірної індексації грошового забезпечення.
Не є юридично спроможним довід скаржника відносно того, що позивач не звертався за вирішенням даного питання під час проходження служби, оскільки така обставина в жодному разі не перешкоджає ОСОБА_1 звернутись до суду за захистом своїх прав після звільнення. 
Колегія суддів уважає юридично неспроможним посилання скаржника на відкриття кримінального провадження №120222300000006029 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.438 Кримінального кодексу України за фактом вільного доступу до установи, відсутності засуджених та ув`язнених, викрадення майна установи та інше, з огляду на таке.
Апеляційний суд вказує, що частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України передбачено покарання за жорстоке поводження з військовополоненими або цивільним населенням, вигнання цивільного населення для примусових робіт, розграбування національних цінностей на окупованій території, застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видання наказу про вчинення таких дій.
Отже, ч.1 ст.438 Кримінального кодексу України не передбачено покарання за викрадення первинної документації, а тому наявність відкритого кримінального провадження жодним чином не впливає на право позивача отримати індексації грошового забезпечення.
Не є обґрунтованими, на думку суду апеляційної інстанції, також твердження скаржника відносно викрадення окупаційною владою та військовими рф основних матеріальних цінностей та первинної документації, адже такі обставини не унеможливлюють надання доказів на спростовування позиції позивача. 
Слід зауважити, що існує процедура відновлення документації.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про вчинення Державною установою «Дар`ївська виправна колонія (№10)» активних дії з відновлення такої документації. 
Бездіяльність уповноважених осіб суб`єкта владних повноважень щодо відновлення первинної та іншої документації не впливає на право ОСОБА_1 отримати індексацію грошового забезпечення.
За наслідком дослідження змісту апеляційної скарги колегією суддів установлено, що вона не містить жодних належних обґрунтувань з якими законодавець пов`язує виникнення у особи права на отримання спірної індексації грошового забезпечення. 
Установлені вище судом апеляційної інстанції фактичні обставини та зроблені висновки у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі твердження відповідача.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 у справі №420/33772/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький    О.В. Лук`янчук