Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2026 р. Справа № 520/33652/25
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Волошина Д.А.,
за участю секретаря судового засідання – Яворської А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа - Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №78184109 від 19.12.2025, з примусового виконання виконавчого листа № 520/20670/24, виданого Харківським окружним адміністративним судом 28.02.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність постанови заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №78184109 від 19.12.2025, з примусового виконання виконавчого листа № 520/20670/24, виданого Харківським окружним адміністративним судом 28.02.2025. За доводами позивача, державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову, констатував факт розгляду рапорту, однак не пересвідчився в правильності повторного розгляду рапорту від 24.06.2024 саме з урахуванням висновків суду, зазначених у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі № 520/20670/24. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою від 06.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження на 20.01.2026 о 12:00 год. Витребувано у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №78184109, на підставі яких прийнято оскаржувану в даній справі постанову. Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подати до суду витребувані документи протягом п`яти календарних днів із дня отримання копії даної ухвали.
У судове засідання, призначене на 20.01.2026 о 12:00 год, сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Позивач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та без участі його представника.
Відповідач на виконання вимог ухвали суду надав до суду матеріали виконавчого провадження № 78184109.
Третя особа подала до суду письмові пояснення, згідно яких зазначила, що Військова частина НОМЕР_1 виконала рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 січня 2025 року у справі №520/20670/24 у відповідній частині, а саме повторно розглянула рапорт ОСОБА_1 від 24.06.2024 із урахуванням висновків суду по даній справі.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.
На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист №520/20670/24, виданий 28.02.2025 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 24.06.2024 із урахуванням висновків суду по даній справі. 
Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 30.05.2025 відкрито виконавче провадження № 78184109 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. 
19.12.2025 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 78184109 від 19.12.2025. (а.с. 38-39)
Не погодившись із постановою про закінчення виконавчого провадження № 78184109 від 19.12.2025, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
За правилами ч.1 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно п.1 ч.1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений в ст.63 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до наведеної норми за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.63).
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
З аналізу наведених норм права висновується, що виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.
Державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано в повному обсязі у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи рішення.
Водночас джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
У даному випадку, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 у справі № 520/20670/24, зокрема, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 24.06.2024 із урахуванням висновків суду по даній справі. 
Вирішуючи спір у справі № 520/20670/24, Харківський окружний адміністративний суд фактично не досліджував суть та правомірність поданого позивачем рапорту з наданням їм відповідної оцінки, а лише констатував, що наслідком написання рапорту військовослужбовця є виникнення обов`язку прийняти відповідне рішення або надати обґрунтовану відмову.
Таким чином, суд у справі № 520/20670/24 не ухвалював рішення, яке б зобов`язувало військову частину НОМЕР_1 прийняти конкретне рішення за результатами розгляду рапорту позивача, зокрема, про задоволення такого рапорту.
Відповідно, у виконавчому листі №520/20670/24 від 28.02.2025 викладена зобов`язальна частина у повній відповідності до змісту резолютивної частини рішення суду від 08.01.2025 у справі №520/20670/24, а саме: "Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 24.06.2024 із урахуванням висновків суду по даній справі". 
Отже, оскільки резолютивна частина рішення суду від 08.01.2025 у справі №520/20670/24, як і виконавчий документ, не містять вимог прийняти конкретне рішення за змістом відносно вирішення питань за рапортами позивача, належним виконанням цього рішення суду є саме факт розгляду такого рапорту по суті та надання відповіді (рішення) заявникові.
Як встановлено судом, Військовою частиною НОМЕР_1 рапорт позивача розглянуто, за результатами розгляду рапорту повідомлено, що 30.08.2024 за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, пов`язаного з самовільним залишенням частини були внесені відомості до ЄРДР за №62024240030001577. На підставі вищевикладеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2024 №121-РС військову службу ОСОБА_1 було призупинено, на підставі наказу від 11.12.2024 № 274 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Тобто, на виконання рішення суду у справі №520/20670/24 військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто рапорт позивача та за результатами його розгляду на підставі наказу від 11.12.2024 № 274 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Про розгляд рапорту позивача останнього повідомлено листом Військової частини НОМЕР_1 від 30.10.2025 № 19371.
Отже, в межах виконавчого провадження встановлено, що рапорт позивача було розглянуто відповідачем, позивача було виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 30.08.2024 та облікові документи направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Зазначених обставин позивачем не спростовано. 
З огляду на зміст та суть прийнятого Харківським окружним адміністративним судом рішення від 08.01.2025 у справі №520/20670/24, суд вважає, що державний виконавець, приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження № 78184109, діяв на підставі та у межах повноважень, що визначені законами України.
Доводи позивача, які фактично зводяться до непогодження з прийнятим за результатом розгляду його рапорту рішенням Військової частини НОМЕР_1 , не стосуються предмета спору в даній справі та можуть бути підставою для виникнення певних правовідносин саме між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 .
Суд зауважує, що жодна норма діючого законодавства, що регулює спірні відносин, не наділяє державного виконавця правом та не надає йому повноважень виходити за межі рішення, що виконується. Виконавець діє на підставі закону та згідно рішення суду, а не на власний розсуд.
Інших доводів та відповідних доказів порушення державним виконавцем процедури, передбаченої цим Законом, під час прийняття спірної постанови про закінчення виконавчого провадження №78184109 від 19.12.2025, з примусового виконання виконавчого листа №520/20670/24, виданого Харківським окружним адміністративним судом 28.02.2025, позивачем не наведено. Судом таких обставин не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням встановлених по справі обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувані по справі постанови прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з дотриманням принципу рівності перед законом.
Так, згідно ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись 6-9, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Замкова, буд. 29, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ 45813957), третя особа - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 20 січня 2026 року. 

Суддя Дмитро ВОЛОШИН