Справа № 560/12982/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

03 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
1. Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом своєї сім`ї батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю І групи та потребує постійною сторонньою догляду.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинними відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що позивач не погоджується із відмовою у відсутності підстав для його звільнення, він є єдиною особою, яка може утримувати свого батька та здійснювати за ним постійний догляд, долучені до рапорту документи, є цілком достатніми для підтвердження наявності підстав, передбачених підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", для звільнення його з військової служби, крім того, право на звільнення з військової служби ним доведено письмовими документами. Просить позов задовольнити.
На адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач зазначає, що до поданого позивачем рапорту долучено документ (форма 080-4/о) якою встановлено необхідність "догляду вдома" батька позивача. Вищевказаних документів стосовно дружини батька позивача, не долучено ні до рапорту, ні для комісії, що складала акт обстеження сімейного стану військовослужбовця. Зважаючи на вищевикладене, військовою частиною було правомірно відмовлено в задоволенню рапорту на звільнення позивача. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій просить позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 30.07.2025 суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що позивач у справі мобілізований та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 2 кулеметного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
18.04.2025 позивач подав рапорт про звільнення з військової служби в запас відповідно до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" за сімейними обставинами та подав до рапорту письмові документи, що дають право на звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своїм батьком, який є інвалідом І групи безстроково.
До рапорту додано:
- акт обстеження сімейного стану в/с ОСОБА_1 , 
- копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 , копія картки платника податків ОСОБА_1 ,
- копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , 
- копія паспорту громадянина України ОСОБА_2 , 
- копія картки фізичної особи – платника податків ОСОБА_2 , 
- копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , 
- копія довідки МСЕК на ОСОБА_2 , 
- копія довідки ЛКК КНП "Ізяславський центр ПМСД" №636 від 30.10.2024, 
- копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 , 
- копія паспорту громадянина України ОСОБА_3 , 
- копія фізичної особи – платника податків ОСОБА_3 , 
- копія пенсійного посвідчення ОСОБА_3 , 
- копія довідки ЛКК КНП "Ізяславський центр ПМСД" №637 від 30.10.2024, 
- копія витягу з реєстру Плужненської територіальної громади №2023/008540058 на ОСОБА_2 , 
- копія витягу з реєстру Плужненської територіальної громади №2023/008540019 на ОСОБА_1 , 
- копія витягу з реєстру Плужненської територіальної громади №2023/008539978 на ОСОБА_3 , 
- акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи Плужненської територіальної громади №31 від 05.12.2024,
- висновок форми №080-4/о на ОСОБА_2 , 
- свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ,
- рішення про призначення/перерахунок компенсації фізичним особами, які надають послуги з догляду на непрофесійній основі від 25.10.2023;
- акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду №34/2024 від 20.12.2024, 
- довідка про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Плужненської сільської ради від 11.11.2024 №2/361.
За результатом розгляду рапорту, відповідач листом від 24.04.2025 повідомив про відсутність підстав для звільнення позивача на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який с особою з інвалідністю І чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я відсутні з огляду на той факт, що недоведено потребу ОСОБА_3 у постійному догляді та встановлено наявність у ОСОБА_2 , окрім позивача, інших членів першого та другого ступенів споріднення, що можуть здійснювати догляд.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про Загальну мобілізацію" оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Як зазначалось вище, позивач перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 2 кулеметного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . 
У той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивач висловив своє бажання не продовжувати проходження військової служби та подав рапорт про звільнення у запас на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІ, у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком.
З огляду на вищенаведене, суд вказує на таке.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.
Так, відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Отже, системний аналіз вищевказаної норми підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ дає підстави для висновку, що під час воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються за сімейними обставинами, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду, зокрема, за хворою матір`ю, що підтверджується відповідним медичним висновком МСЕК або ЛКК закладу охорони здоров`я. При цьому вказана норма не ставить звільнення з військової служби у залежність від обов`язкового перебування військовослужбовця на обліку в управлінні соціального захисту для здійснення не на професійній основі догляду за особою, яка потребує постійного догляду.
Суд встановив, що Довідки ЛКК №636 від 30.10.2024 КНП "Ізяславський центр первинної медико-санітарної допомоги", засвідчена, зокрема, печаткою ЛКК, містить висновок про те, що ОСОБА_2 , інвалід І групи, потребує постійного сторонньої допомоги.
З акту обстеження сімейного стану військовослужбовця від 10.03.2025 №3/1182, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що комісія перевірила сімейний стан військовослужбовця ОСОБА_1 за зверненням згідно заяви родича ОСОБА_2 та винесла наступний висновок: в результаті обстеження сімейного стану шляхом обстеження місця проживання військовослужбовця ОСОБА_1 та вивчення документів, наданих до ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що згідно статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" ОСОБА_1 має підстави для звільнення з військової служби.
Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов домогоподарства/фактичного місця проживання від 05.12.2024, складеного Плужською ОТГ, вбачається, що ОСОБА_2 проживає зареєстрований у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом із зареєстрованими сином - ОСОБА_1 та дружиною - ОСОБА_3 . Також у цьому акті зазначено, що ОСОБА_2 є інвалідом І групи, потребує постійного догляду. Його дружина ОСОБА_3 по стану здоров`я не може здійснювати догляд. Син заявника - ОСОБА_1 проживав та здійснював постійний догляд за своїм батьком.
Відповідно до частини 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до абзацу 2 пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 14 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
За приписами пп.2 п. 225 Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється:
під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":
у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Згідно із абзацом 2 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170) звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 та визначено підпунктом г пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини 5, підпунктом г пункту 2 частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Суд враховує, що позивачем дотримано законодавчо визначену процедуру подання рапорту та доданих до нього документів. Крім того, на виконання підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ позивачем підтверджено наявність поважних сімейних обставин відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
З огляду на вищевикладене, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що, окрім позивача, постійний догляд за ОСОБА_2 можуть здійснювати інші члени його сім`ї, зокрема, зареєстровані із ним за однією адресою, позаяк законом встановлено саме право військовослужбовців, які не висловили бажання продовжувати військову службу, на звільнення з такої служби за наявності визначених обставин та певних умов (пп. «г» п. 2 ч. 4статті 26 Закону №2232-ХІІ). Необхідність здійснення постійного догляду за хворим батьком є самостійною підставою для звільнення з військової служби за сімейними обставинами, незалежно від того чи має військовослужбовець інших родичів. До того ж, факт реєстрації місця проживання за однією адресою не може свідчити про сумісне проживання зареєстрованих осіб та безумовну можливість забезпечення постійного догляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворим батьком.
Суд доходить висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відтак, позовні вимоги належить задовольнити.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн., тому, враховуючи приписи статті 139 КАС України, витрати необхідно присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом своєї сім`ї - батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю І групи та потребує постійною стороннього догляду.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинними відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03 лютого 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) 	

Головуючий суддя 		В.В. Матущак