СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Харків Справа № 917/1662/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.
за участю секретаря судового засідання Семченко Ю.О.
та представників учасників справи:
від позивача – Єфременко О.О. - представник; 
від відповідача– не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Пирятинтеплопостачання", м.Пирятин на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1662/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ

до відповідача Дочірнього підприємства "Пирятинтеплопостачання", м.Пирятин

про стягнення 453 261,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі- Позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Дочірнього підприємства «Пирятинтеплопостачання» (далі -Відповідач) про стягнення 453 261,23 грн заборгованості за період з жовтня 2023 по квітень 2024, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 03.10.2023 Договору постачання природного газу №6025-ТКЕ(23)-24 (основний борг).
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1662/25 позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області 06.11.2025 по справі №917/1662/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідач вважає, що рішення у справі прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, без урахування всіх обставин справи, а саме: спірна заборгованість виникла у зв`язку з відсутністю компенсації Відповідачу державою цієї заборгованості з різниці в тарифах, яку йому повинна компенсувати виключно держава, оскільки Відповідач є теплопостачальним підприємством, на яке розповсюджується дія Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі- Закон 1730), однак суд першої інстанції даних обставин не з`ясував.
Доводи апеляційної скарги базувалися на додаткових доказах, що додані апелянтом до апеляційної скарги.
Подані до апеляційної скарги Відповідача додаткові докази не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки відповідно до вимог ст.269 ГПК України Відповідачем не заявлено клопотання про їх долучення до матеріалів справи з обґрунтуванням причин неможливості подання до суду першої інстанції.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 року у справі №917/1662/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення, а ухвалою від 11.12.2025 розгляд справи призначено на 19.01.2026 о 11:00.
Від Позивача надійшов відзив, за змістом якого він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Відповідача, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Зокрема зазначив, що заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором є непогашеною, договору про організацію взаєморозрахунків або реструктуризації заборгованості укладено не було, а факт включення Відповідача до Реєстру та затвердження суми різниці в тарифах не свідчить про врегулювання або погашення заборгованості належним чином.
У судовому засідання 19.01.2026 Позивач підтримав свої заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення суду залишити без змін, а скаргу –без задоволення.
Представники Відповідача до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, отже судова колегія ухвалила про розгляд справи у їх відсутності, оскільки вони не скористались правом участі в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:
- укладення 03.10.2023 між сторонами Договору №6025-ОСББ(23)-24 постачання природного газу (номер договору змінено з « 6025-ОСББ(23)-24» на « 6025-ТКЕ(23)-24» додатковою угодою №1 від 04.10.2023), за умовами якого Позивач зобов`язується поставити Відповідачу природний газ, а Відповідач зобов`язується прийняти і оплатити цей газ на умовах цього договору (далі-Договір);
- поставки Позивачем Відповідачу природного газу у період з жовтня 2023 року по квітень 2024 на загальну суму 2 825 506,08 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі газу, які підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін;
-часткової оплати Відповідачем поставленого природного газу на суму 2 372 244,85 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних інструкцій (арк.с. 24-27).
Звертаючись з даним позовом, Позивач посилався на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 453 261,23 грн.
Відповідач не скористався правом подання відзиву на позов в суді першої інстанції, у встановлений законом строк.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, господарський суд виходив з обставин доведеності Позивачем заявлених позовних вимог.
Предметом апеляційного перегляду рішення суду є незгода Відповідача з висновками суду щодо стягнення з нього заборгованості на користь Позивача, яку він вважав погашеною в силу закону.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги не обґрунтованими за наступних підстав.
Правовідносини між сторонами з приводу виконання укладеного між ними договору поставки природного газу, регулюються Законом України “Про ринок природного газу”, за змістом ч. 2 ст. 13 якого споживач зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.
Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 5.1 Договору визначено, що оплата за природний газ за розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку : 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу, а остаточний розрахунок - до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Отже, строк здійснення Відповідачем оплати за поставлений природний газ у період з жовтня 2023 по квітень 2024 у розмірі 453 261,23 грн. є порушеним, Відповідач зобов`язання щодо оплати поставленого природного газу виконав лише частково, оплата за поставлений природний газ у спірний період на загальну суму 453 261,23 грн здійснена ним не була.
Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог через виникнення спірної заборгованості у зв`язку з відсутністю компенсації Відповідачу державою різниці в тарифах на підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», колегія суддів зазначає наступне.
Так, 29.07.2022 набув чинності Закон України “Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування” № 2479-IX, яким внесено зміни до Закону України “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення № 1730-VIII” (далі - Закон № 1730).
Закон № 1730 визначає процедуру врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу як заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії, шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.
Згідно з ст. 1 Закону № 1730, взаєморозрахунки розрахунки з погашення заборгованості, що проводяться за рахунок видатків державного бюджету учасниками процедури врегулювання заборгованості; договір про організацію взаєморозрахунків
договір, який укладається учасниками процедури врегулювання заборгованості для погашення заборгованості та є підставою для проведення взаєморозрахунків відповідно до цього Закону; до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду.
Частиною 1 ст. 4 Закону № 1730 визначено, що взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків.
Згідно з абз. 9 ст. 4 Закону № 1730, взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” та на наступні роки на погашення заборгованості з різниці в тарифах.
Згідно з абз. 13 ст. 4 Закону № 1730, обсяг заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам та/або іншим підприємствам теплопостачання, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню, організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, іншим споживачам, утвореної після 1 червня 2021 року, підтверджується територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1730, реструктуризації підлягають кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 червня 2021 року для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також заборгованість за послуги з розподілу і транспортування природного газу та кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг споживачам, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які утворилися станом на 1 червня 2021 року (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість).
Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, за теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 5 Закону № 1730).
Отже, в рамках Закону № 1730 процедура врегулювання заборгованості здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості,
згідно договорів проведення взаєморозрахунків та договорів реструктуризації заборгованості.
Згідно п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 № 1403 “Про затвердження Порядку та умов надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України “Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення”, підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається суб`єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості.
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 23.04.2024 у справі № 925/636/23, наявність заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання не є достатньою підставою для звільнення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від обов`язку оплатити спожитий ними природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування. Для застосування цього механізму сторони мають укласти договір про організацію взаєморозрахунків. Крім того, Верховним Судом зроблено висновок про те, що Закон № 1730 не передбачає можливості проведення взаєморозрахунків за рішенням суду при вирішенні спору про стягнення заборгованості за спожитий газ. Суд не може провести таке зарахування самостійно.
Отже, сам лише факт участі Відповідача у процедурі врегулювання заборгованості згідно з Законом № 1730, без фактичного врегулювання такої заборгованості (шляхом проведення розрахунків та реструктуризації), тобто без вчинення юридично значимих дій, не може свідчити про відсутність заборгованості (припинення зобов`язання), стягнення якої є предметом позову.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, що викладені в заявах по суті спору, договору про організацію взаєморозрахунків згідно з ст. 4 Закону №1730 або договору про реструктуризацію заборгованості згідно з ст. 5 Закону № 1730 для погашення боргу за договором між сторонами укладено не було.
Верховний Суд у постанові від 18.04.2023 у справі № 911/3195/21 сформував правову позицію щодо припинення зобов`язань в рамках процедури врегулювання заборгованості за природний газ, згідно з якою, у випадку не укладення договору про організацію взаєморозрахунків між учасниками розрахунків, відсутні підстави припинення спірних правовідносин між сторонами договору постачання природного газу.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що станом на дату розгляду даної справи заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природний газ у спірному періоду в розмірі 453 261,23 грн за договором не погашена, договір про організацію взаєморозрахунків не укладався (тобто Відповідачем не було здійснено проведення взаєморозрахунків заборгованості або реструктуризації заборгованості за договором).
Станом на дату розгляду даної справи як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази виконання Відповідачем зобов`язання в частині здійснення оплати за поставлений природний газ у спірний період на загальну суму 453 261,23 грн, як і відсутні докази врегулювання такої заборгованості у визначеному Законом № 1730 порядку. 
На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав до стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 453 261,23 грн за отриманий у період з жовтня 2023 по квітень 2024 природний газ.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Відповідача – підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1662/25 підлягає залишенню без змін.
Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду при ухваленні оспорюваного рішення, які в силу вимог ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - судовою колегією не встановлено.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновок суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги, відносяться на заявника апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Дочірнього підприємства "Пирятинтеплопостачання", м.Пирятин на рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1662/25- залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі №917/1662/25 – залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у вигляді судового збору, віднести на Дочірнє підприємство "Пирятинтеплопостачання", м.Пирятин.
Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
Повний текст постанови підписано 28.01.2026.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна 

Суддя Д.О. Попков