ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 Справа № 917/2178/25 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Кльопова І.Г., за участю секретаря судового засідання Назаренко Я., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальність "СТО ПРАЙД" Харківське шосе, 19, прим. 2005, офіс 2, м.Київ, 02157 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрооб`єднання фермерських господарств "Еліта", село Бакай, Полтавський район, Полтавська область, 38423 
про стягнення грошових коштів 
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальність "СТО ПРАЙД" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Положай Дмитра Володимировича про стягнення заборгованості за договором на виконання робіт з технічного обслуговування та продажу автомобільних запчастин та супутніх товарів № 02/01/2022 від 04.01.2022 року у сумі 373 257,37грн.
Подана заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати послуг/виконаних робіт та переданий товар за Договором на виконання робіт з технічного обслуговування та продажу автомобільних запчастин та супутніх товарів № 02/01/2022 від 04.01.2022.
Ухвалою суду від 04.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Запропоновано відповідачу не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями щодо розгляду в порядку спрощеного позовного провадження; проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України (з доказами направлення або вручення кореспонденції).
Ухвалу суду від 04.12.2025 було направлено відповідачу в його електронний кабінет та було доставлено відповідачу 04.12.2025 о 13-55.
Відповідач відзив на позов не надав.
Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечення щодо її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Згідно із ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про розгляд справи № 917/2178/25, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 7, 8, 13 ГПК України.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.
Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.
Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.
04 січня 2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРООБ`ЄДНАННЯ ФЕРМЕРСЬКИХ ГОСПОДАРСТВ «ЕЛІТА» (далі за текстом - Відповідач або Замовник) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТО ПРАЙД» (Позивач або Виконавець) укладено договір на виконання робіт з технічного обслуговування та продажу автомобільних запчастин та супутніх товарів № 02/01/2022 ( Договір).
При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне:
- Виконавець зобов`язується виконувати регулювання, ремонт та технічне обслуговування (далі - «роботи») транспортних засобів Замовника (далі - «ТЗ»), а також використовувати при наданні послуг запасні частини та матеріали; продаж запасних частин та матеріалів, а Замовник зобов`язується своєчасно сплачувати за виконані роботи, запасні частини та матеріали на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору);
- Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснити розрахунок згідно нарядів-замовлень та актів виконаних робіт, на умовах, визначених договором (п.п. 3.2.2. Договору);
- вартість робіт, запасних частин та матеріалів є договірною та зазначається в Акті виконаних робіт, що складається Виконавцем після проведення ремонту та технічного обслуговування автомобіля і підписується представниками обох сторін та у рахунку-фактурі, згідно п. 4.2. та п. 8 (п.4.1. Договору);
- після попереднього визначення робіт та запасних частин і матеріалів Виконавцем та отримання попереднього рахунку Замовником, останній сплачує Виконавцю 50 відсотків вартості визначених робіт, запасних частин, паливно-мастильних матеріалів перед початком роботи, або надає гарантійний лист на проведення 100-відсоткової після отримання остаточного рахунку. Акт виконаних робіт або видаткова накладна оформлюється датою закінчення робіт та підписується Сторонами (п. 4.3. Договору);
- Договір набуває чинності з моменту його підписання, скріплення печатками Сторін і діє до 31 грудня 2022 року (п. 7.7. Договору);
- Якщо по закінченню цього строку жодна із сторін договору письмово не заявить про його розірвання, Договір вважається продовженим на наступний рік на тих самих умовах (п. 7.8. Договору).
Позивач зазначає, що всього ним виконані зобов`язання перед відповідачем за Договором на суму 3 027 100, 94 грн.
Так, на виконання умов Договору позивачем надані відповідачу послуги/виконані роботи і передано у власність товар, що підтверджується: видатковою накладною № 460 від 02.07.2024 року на суму 3 651,60 грн. (з ПДВ), видатковою накладною № 461 від 02.07.2024 року на суму 10 780,00 (з ПДВ), актом наданих послуг № 499 від 15.07.2024 року на суму 480,60 (з ПДВ), актом надання послуг № 502 від 15.07.2024 року на суму 9 975,52 грн. (з ПДВ), актом надання послуг № 501 від 15.07.2024 року на суму 1 699,49 грн. (з ПДВ), актом надання послуг № 500 від 15.07.2024 року на суму 241,92 грн. (з ПДВ), актом надання послуг № 515 від 17.07.2024 року на суму 29 019,16 грн. (з ПДВ), актом надання послуг № 503 від 17.07.2024 року на суму 8 860,00 грн. (з ПДВ), актом надання послуг № 504 від 17.07.2024 року на суму 11 440,01 грн. з ПДВ, актом надання послуг № 764 від 30.10.2024 року на суму 18 885,58 (з ПДВ), актом надання послуг № 789 від 06.11.2024 року на суму 23 332,09 (з ПДВ), актом надання послуг № 877 від 03.12.2024 року на суму 33 400,00 грн. (з ПДВ), актом надання послуг № 876 від 03.12.2024 року на суму 14 295,36 грн. (з ПДВ), актом надання послуг № 892 від 05.12.2024 року на суму 58 712,98 грн. (з ПДВ), актом надання послуг № 924 від 24.12.2024 року на суму 15 432,00 грн. (з ПДВ). 
Вищезазначені акти надання послуг та видаткові накладні підписані повноважними представниками позивача та відповідача та скріплені відбитками печаток вказаних юридичних осіб.
Проте, відповідач частково розрахувався за виконані роботи/надані послуги та переданий товар, а саме сплатив суму у розмірі 2 653 843,57 грн.
Так, заборгованість відповідача перед позивачем становить 373 257,37 грн.
Як вказує позивач відповідачем не підписані акти надання послуг та видаткові накладні на суму 133 051,66 грн., хоча з боку виконавця послуги/роботи виконані в повному обсязі та відповідно до умов Договору.
05.09.2025 року позивач направив відповідачу претензію з додатками із проханням погасити борг протягом 7 календарних днів, з моменту отримання претензії, а також підписати та повернути по одному примірнику актів надання послуг та видаткових накладних: акт надання послуг №262 від 17.04.2024 року на суму 7 104,00 грн. (з ПДВ), акт надання послуг №263 від 17.04.2024 року на суму 2 640,00 грн. (без ПДВ), акт надання послуг №264 від 17.04.2024 року на суму 11 016,00 грн. (з ПДВ), акт надання послуг №7 від 04.01.2025 року на суму 23 299,26 00 грн. (з ПДВ), акт надання послуг №35 від 16.01.2025 року на суму 6 803,00 грн. (з ПДВ), акт надання послуг №91 від 04.02.2025 року на суму 16 870, 00 грн. (з ПДВ), акт надання послуг №97 від 06.02.2025 року на суму 35 396, 56 грн. (з ПДВ), видаткову накладну №96 від 05.02.2025 року на суму 20 557,55 грн. (з ПДВ), акт надання послуг №95 від 05.02.2025 року на суму 29 700,00 грн. (з ПДВ), видаткову накладну №202 від 03.03.2025 року на суму 1953,91 грн. (з ПДВ) та підписати та повернути один примірник акту звірки взаємних розрахунків за період 04.01.2022 по 02.09.2025 року за Договором. 
Відповідач отримав поштове відправлення 01.10.2025 року, що підтверджується роздруківкою із сайту трекінгу Укрпошти, проте не виконав жодних із вище перерахованих вимог, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду з даним позовом.
При прийнятті рішення судом враховано наступне.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі і якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Договір, укладений між сторонами по справі називається «Договір на виконання робіт з технічного обслуговування та продажу автомобільних запчастин та супутніх товарів», предметом цього договору є послуги з технічного обслуговування, поточного та капітального ремонту транспортних засобів, сервісного обслуговування, продажу товару для транспорту, за узгоджену плату, сторонами Договору є «Виконавець» та «Замовник». Таким чином, даний Договір містить ознаки договору про надання послуг та договору купівлі-продажу.
Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Виконавцем на виконання Договору надавались послуги (виконувались роботи) про що свідчать відповідні акти надання послуг та видаткові накладні, які містять найменування робіт/послуг, їх кількість, ціну та підписані представниками сторін.
В силу ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом
Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи позивача не спростував.
Факт часткової оплати відповідачем рахунків, виставлених позивачем, свідчить про те, що відповідач визнає існування договірних відносин з позивачем та факт надання послуг. Неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними документами, зокрема не підписання замовником актів приймання без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про безумовну невідповідність викладених в них даних змісту фактично вчиненої господарської операції (наданої послуги або виконаної роботи). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи. Такий висновок викладено об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.06.2023 у справі №914/2355/21.
Варто враховувати, що виконавець (підрядник) не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), а має лише констатувати факт відмови від підписання актів, в яких ним зафіксовано обсяг та вартість наданих послуг (виконаних робіт).
Визначаючи наявність/відсутність підстав для оплати наданих послуг (виконаних робіт) у випадку непідписання замовником відповідних актів прийняття наданих послуг (виконаних робіт), суд повинен виходити з доведення/недоведення сторонами факту реального надання послуг (виконання робіт) та їх фактичного прийняття, адже непідписання актів приймання наданих послуг (виконаних робіт) без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання може свідчити про недобросовісність поведінки замовника, який таким чином намагається уникнути оплати цих послуг (робіт), оскільки фактично у всіх договірних відносинах факт оплати ставиться у залежність від підписання актів наданих послуг (виконаних робіт). Ігнорування замовником підписання актів та/або безпідставне ухилення від прийняття наданих послуг (виконаних робіт) не може бути підставою, яка звільняє його від обов`язку, оплатити надані послуги
(виконані роботи).
Отже, з урахуванням вищезазначеної правової позиції, відсутність підписів та печатки на актах надання послуг не звільняє відповідача від обов`язку оплати вартості цих послуг, оскільки, підписані виконавцем (позивачем) в односторонньому порядку акти надання послуг/видаткові накладні є належними та допустимими доказами отримання відповідачем наданих позивачем послуг/отримання товарів, адже відповідач не висловив своїх заперечень або відмови від підписання цих актів відповідно.
Беручи до уваги надані докази, відсутність заперечень відповідача щодо наявності боргу, суд вважає, що позовна вимога про стягнення 373 257,37 грн. основного боргу підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Розглянувши заяву позивача про покладення на відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Порядок розподілу судових витрат визначений ч.ч. 1, 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальність "СТО ПРАЙД" у даній справі здійснювалось адвокатом Шиян Валентиною Олексіївною, повноваження якого підтверджуються ордером серії ВІ № 1353463, виданим 28.11.2025 на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №20/2025 від 24.11.202
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано: договір про надання правової допомоги №20/2025 від 24.11.202 та розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 24 000,00грн.
У договорі про надання провової допомоги сторони у п.4.1 визначили, що 1 робоча година надання правничої допомоги адвоката коштує 3 000грн.
Як вбачається з даного розрахунку, адвокат витратив 1 годину на зустріч та консультацію клієнта, 2 години на вивчення матеріалів справи та судової практики, 5 годин на підготовку та складання процесуальних документів ( позовна заява з додаткам, клопотання про долучення документів до матеріалів справи: розрахунок витрат на професійну правничу допомогу)
Так, позивач отримав юридичні послуги на суму 24 000,00 грн. ( 8 годин х 3 000грн.).
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.
У даному випадку суд зазначає, що виокремлення юридичних послуг у вигляді зустрічі та консультацію клієнта, вивчення матеріалів справи та судової практики (3 години вартістю 9000,00 грн.), як самостійного виду адвокатських послуг, є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з підготовки позовної заяви, а тому є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги.
Дослідивши надані позивачем докази, враховуючи, що справа № 917/2178/25 є малозначною, практика щодо розгляду аналогічних справ є сталою та сформованою, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характеру спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, враховуючи обсяг поданих позивачем доказів на підтвердження своїх вимог, суд, керуючись ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку щодо зменшення заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "СТО ПРАЙД" до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 12 000,00 грн. від попередньо заявленої суми 24 000,00 грн., яка є неспівмірною зі складністю справи, обсягом матеріалів у справі та кількістю підготовлених процесуальних документів.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрооб`єднання фермерських господарств "Еліта" ( село Бакай, Полтавський район, Полтавська область, 38423, код ЄДРПОУ 24389445) на користь Товариства з обмеженою відповідальність "СТО ПРАЙД" ( Харківське шосе, 19, прим. 2005, офіс 2, м.Київ, 02157, код ЄДРПОУ 41165490) суму боргу у розмірі 373 257,37грн., 5 598,86грн грн. витрат по сплаті судового збору та 12 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу
Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України

Суддя Кльопов І.Г.