Справа № 686/29915/25
Провадження № 1-кп/686/64/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №62025240010001112 за обвинуваченям
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця, учасника бойових дій, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України,
встановив: 
ОСОБА_5 12 липня 2025 року, близько 15 год. 00 хв., перебуваючи неподалік річки Кудрянка, що по вул. Холодноярців у місті Хмельницькому, на відкритій ділянці місцевості виявив полімерний пакет із білою кристалічною речовиною, що є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, – «PVP», масою 0,29961 г., та достовірно знаючи, що виявлена ним речовина є психотропною, яку він, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незаконно, всупереч вимог ст.ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до яких діяльність з обігу психотропних речовин, включених до Списку №2 Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 р., на території України без передбаченого Законом дозволу є забороненою, підняв і помістив до кишені наплічної сумки, таким чином придбав, шляхом привласнення знайденого, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, – «PVP», загальною масою 0,29961 г., та зберігав її при собі, без мети збуту, до 12 год. 52 хв. 13 липня 2025 року - часу її вилучення працівниками поліції неподалік будинку №4, що по вул. Зеленій в м.Хмельницькому.
За незаконні придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ч.1 ст.309 КК України.
Окрім цього, 29 липня 2025 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_5 , проходячи по вул.Героїв Маріуполя у м.Хмельницькому, на узбіччі виявив перемотаний чорною ізоляційною стрічкою згорток із білою кристалічною речовиною, що є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, – «PVP», масою 2,03044 г., та достовірно знаючи, що виявлена ним речовина є психотропною, яку він, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незаконно, всупереч вимог ст.ст. 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до яких діяльність з обігу психотропних речовин, включених до Списку №2 Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 р., на території України без передбаченого Законом дозволу є забороненою, підняв і помістив у лівий карман кофти, в яку був одягнутий, таким чином придбав, шляхом привласнення знайденого, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, – «PVP», масою 2,03044 г., та зберігав її при собі, без мети збуту, до 18 год. 56 хв. 29 липня 2025 року - часу її вилучення працівниками поліції неподалік будинку №78/1, що по вул.Героїв Маріуполя в м.Хмельницькому.
За незаконні придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту, ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ч.2 ст.309 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, пояснивши, що не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро кається та жалкує про вчинене, а також підтвердив, що дійсно він у вищевказаних місцях та часи знаходив психотропні речовини, які, у подальшому, до моменту їх вилучення працівниками поліції, зберігав при собі з метою власного вживання. Так, він дійсно близько 15 год. 00 хв. 12.07.2025 р. на земельній ділянці неподалік річки Кудрянка, що по вул.Холодноярців у місті Хмельницькому, знайшов пакунок, в якому були люлька для куріння та пакетик із психотропною речовиною, які він оглянув та, зрозумівши, що знайшов психотропну речовину, забрав її для власного вживання, разом із люлькою, помістивши до наплічної сумки, зберігав цю речовину при собі і в подальшому, 13.07.2025 р., добровільно видав працівникам поліції по вул. Зеленій, 4, в м.Хмельницькому зазначені предмети з психотропною речовиною, загальну масу якої (0,29961 г. «PVP») він не оспорює. Окрім того, ОСОБА_5 суду повідомив й про те, що близько 17 год. 00 хв. 29.07.2025 р. він, йдучи по вул.Героїв Маріуполя у м.Хмельницькому, на узбіччі знайшов згорток із психотропною речовиною, він усвідомлював, що знайшов «PVP», підняв цю речовину, поклав до лівого карману кофти, в яку був одягнутий, та почав зберігати, маючи намір вжити цю психотропну речовину, однак через 10 хв., йдучи далі по вказаній вулиці, зустрів працівників поліції, яким повідомив, що має заборонену речовину, після чого поліцейські вилучили знайдену ним психотропну речовину - «PVP», із зазначеною в обвинувальному акті масою якої (2,03044 г.) ОСОБА_5 теж погоджується. Свої протиправні дії ОСОБА_5 пояснив саме своїм бажанням, на той час, вживати психотропну речовину, він розуміє, що вчиняючи вказані дії він був не правий, в майбутньому вчиняти таких неправомірних дій та вживати забороненні речовини не буде.
Вказані обставини вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень ніким не оспорюються, а тому, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши в усіх учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному поряду, судом, за згодою усіх учасників судового провадження, визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, та кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.
Обвинувачений ОСОБА_5 на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає ОСОБА_5 осудним та відповідальним за скоєне.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, у тому числі: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу виного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст. 50 КК України, згідно з якими, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. 
Суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив умисні кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом особливо небезпечної психотропної речовини, які визначаються високим ступенем небезпечності для суспільства, проте ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, що пом`якшує йому покарання. Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.
При цьому, визнаючи щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує, що ОСОБА_5 визнав факти вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відверто визнав свою провину у вчиненні цих кримінальних правопорушень, щиро жаліє з приводу цього та осуджує свою поведінку. Саме така поведінка обвинуваченого, як зазначив Верховний Суд у постанові від 18.09.2019 року (справа №166/1065/18), свідчить про його щире каяття.
Також суд враховує, що ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, яка негативно характеризується, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, є військовослужбовцем та має статус учасника бойових дій, однак обов`язки військової служби на даний час не здійснює, в зв`язку з самовільним залишинням місця служби, не працевлаштований та стабільних джерел доходів не має, за повідомленнями КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, вчинив кримінальні правопорушення, які, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії проступку (ч.1 ст.309 КК України) та нетяжкого злочину (ч.2 ст.309 КК України), від яких негативні наслідки для життя і здоров`я людей не настали.
Норми кримінального законодавства наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Така функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 січня 2024 року у справі №722/594/22 вказала: виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу.
Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримають його в подальшому від вчинення нових кримінальних правопорушень.
З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.
Санкція ч.2 ст.309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.
Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, обставини, яка пом`якшує покарання та знижує ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, позиції прокурора щодо наявності такої обставини, висновку органу пробації щодо середніх ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 , який військовослужбовцем строкової служби не являється, слід призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі, за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі в межах санкцій цих статей у мінімальних розмірах та в силу ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Саме такий принцип призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень просив застосувати прокурор.
Разом з тим, враховуючи особу ОСОБА_5 , який є раніше не судимою особою, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, критично переоцінив свої дії, внаслідок чого в нього відбулись суттєві позитивні зміни соціальних орієнтирів, що знижує рівень його соціальної небезпечності, відсутність обставин, що обтяжують покарання, конкретні обставини вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, їх тяжкість, поведінку обвинуваченого після вчиненого, висновок органу з питань пробації про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку, що, на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього, передбачених ст.76 КК України, обов`язків.
На переконання суду таке покарання, принцип його призначення за сукупністю кримінальних правопорушень, а також звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Позицію прокурора про призначення ОСОБА_5 реального покарання та відповідно про неможливість виправлення останнього без відбування покарання, з врахування всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого та висновку органу пробації, суд розцінює як необґрунтовану. 
Підстав для призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання, ніж означене вище, чи більш м`якого покарання, враховуючи характер діянь і спосіб їх скоєння, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, всі відомості про особу обвинуваченого, який обов`язки військової служби не виконує, ніде не працює та має на утриманні малолітню дитину, а також положення ст.65 КК України, суд не вбачає.
При цьому, судом враховуються також і ті обставини, що поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, набувають усе більших масштабів і стає серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, завдає великої шкоди здоров`ю, благополуччю людей та генофонду нації.
Поряд з цим суд також враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальні правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами. 
У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти росії» від 24.03.05 суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмайлов проти росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».
Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.72 КК України та ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ОСОБА_5 у строк відбуття покарання слід зарахувати час його попереднього ув`язнення, з 05.09.2025 р. до 28.10.2025 р. включно, а також з 23.01.2026 р. до 04.02.2026 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст.100 КПК України, речові докази: особливо небезпечні психотропні речовини - PVP, масою 0,26271 г., 0,0369 г., 2,03044 г., а також предмети, у яких ці речовини містились (пристрій для куріння, первинні упакування, поліетиленові пакети та ізолюючі стрічки) (які, згідно з квитанціями №3916 від 25.07.2025 р. (а.с.59), №3952 від 23.09.2025 р. (а.с.63), передані до кімнати зберігання речових доказів Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області) слід знищити.
Надані сторонами документи слід зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів становлять 4457 грн. 00 коп. (2674 грн. 20 коп. + 1782 грн. 80 коп.), у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється.
Необхідність в арешті майна, накладеному ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.07.2025 р. (справа №686/19945/25) на речовий доказ - пристрій для куріння, що був вилучений у ОСОБА_5 , відпала, тому, на підставі ст.174 КПК України, цей арешт слід скасувати. 
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, слід залишити запобіжний захід у виді застави, після припинення дії якого (набрання вироком законної сили), заставу в розмірі 66560 грн., що 04.02.2026 р., відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.01.2026 р. у справі №686/29915/25, внесену за ОСОБА_5 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Хмельницькій області, згідно з платіжною квитанцією №220612879 від 04.02.2026 р., слід повернути заставодавцю - ОСОБА_7 .
Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368 - 371, 374 - 376, 394, 395, 532 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.309 КК України – у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
- за ч.2 ст.309 КК України – у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
У силу ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. 
У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення, з 05.09.2025 р. до 28.10.2025 р. включно та з 23.01.2026 р. до 04.02.2026 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази: психотропні речовини, пристрій для куріння, первинні упакування, поліетиленові пакети та ізолюючі стрічки (квитанції №3916 від 25.07.2025 р. та №3952 від 23.09.2025 р.) - знищити.
Документи, надані сторонами кримінального провадження, зберігати в матеріалах справи.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.07.2025 р. (справа №686/19945/25) на пристрій для куріння, що був вилучений у ОСОБА_5 , - скасувати.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 залишити попередній - у виді застави в розмірі 66560 грн. Після припинення його дії (набрання вироком законної сили) заставу повернути заставодавцю ОСОБА_7 (квитанція про сплату застави №220612879 від 04.02.2026 р.).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 4457 грн. 00 коп. процесуальних витрат.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя