ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12268/21 Суддя (судді) першої інстанції: Хома Олена Петрівна

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Штульман І.В.
суддів:  Оксененка О.М.,
Черпака Ю.К., 
при секретарі: Красновій О.Р.,
за участі: Демченка С.В., - представника відповідача,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛУСКО РІТЕЙЛ" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛУСКО РІТЕЙЛ" про застосування заходів реагування, -

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2021 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ГУ ДСНС) у Миколаївській області звернулося в Окружний адміністративний суд м. Києва із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ГЛУСКО РІТЕЙЛ" про застосування заходів реагування (т.1 а.с.1-8).
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-IX (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року №399, адміністративну справу №640/12268/21 передано на розгляд та вирішення Львівському окружному адміністративного суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю (т.2 а.с.24-33).
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції вказав, що ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» під час розгляду справи не підтверджено факт усунення в повному обсязі порушень, зафіксованих ГУ ДСНС у Миколаївській області в акті №64 від 30 березня 2021 року. Позиція ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» в суді першої інстанції здебільшого стосувалась наданню правової оцінки виявленим ГУ ДСНС у Миколаївській області порушенням, незважаючи на те, що дискреційними повноваженнями щодо встановлення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки наділено саме позивача. Ні в адміністративному, ні в судовому порядку дії або ж рішення ГУ ДСНС у Миколаївській області відповідачем не оскаржувались.
Не погоджуючись з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року, ТОВ "ГЛУСКО РІТЕЙЛ" 01 жовтня 2025 року, через "Електронний суд", подало апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що на АЗС усунуто виявлені позивачем порушення вимог законодавства. На думку апелянта, вказане свідчить про відсутність підстав для застосування ГУ ДСНС у Миколаївській області відносно ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» крайнього заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень об`єкта перевірки, виходячи з вимог принципу співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися неусунутими на час розгляду справи. При цьому, позивачем не заперечується і не спростовується факт усунення відповідачем усіх порушень.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що відповідач не усунув порушення, що зафіксовані в Акті від 30 березня 2021 року №64, не оспорював у судовому порядку протиправність дій позивача ГУ ДСНС у Миколаївській області щодо проведення перевірки із встановленими порушеннями у сфері пожежної та техногенної безпеки, а отже існують правомірні підстави застосування до відповідача заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи об`єкта, експлуатації будівель, споруд та приміщень ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ». Єдиним належним підтвердженням усунення порушень може бути лише Акт, складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, який засвідчить дійсне усунення зазначених у позові порушень. Жодних заяв про проведення позапланової перевірки для встановлення факту усунення порушень, зазначених в адміністративному позові, на адресу ГУ ДСНС від апелянта станом на день подання цього відзиву не надходило.
За змістом частини першої статті 309 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої статті 309 КАС України, у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Позивач, достовірно завчасно знаючи, про день, час та місце судового розгляду, свого представника не направив, а надіслав на адресу суду заяву про апеляційний розгляд справи без участі представника позивача.
Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДСНС у Миколаївській області видано наказ від 15 березня 2021 року №151 "Про проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) відповідних категорій об`єктів" (т1 а.с.21, 22).
На підставі наказу ГУ ДСНС у Миколаївській області від 15 березня 2021 року №151 та посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 24 березня 2021 року №54 посадовими особами ГУ ДСНС у Миколаївській області у період з 24 березня 2021 року по 30 березня 2021 року здійснено позаплановий захід перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки ТОВ "ГЛУСКО РІТЕЙЛ", що розташоване за адресою: вул. Одеське Шосе, буд. 53-Б. м. Миколаїв, Миколаївська область.
За результатами перевірки складено акт проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 30 березня 2021 року №64, яким встановлено 10 порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, а саме:
1) допускається зменшення розмірів шляхів евакуації, зокрема при відкритті дверей зі службового приміщення, не забезпечено відстань від стіни шириною не менше половини дверного полотна (порушено підпункти 2.23, 2.37 глави 2 розділу III Правил пожежної безпеки в Україні затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року №1417 (далі - ППБУ), пункт 7.3.7 Державних будівельних норм України затверджених наказом Державного комітету України з питань будівництва та архітектури від 18 травня 2005 року №80 (далі - ДБН) В.1.1-7, відповідно до яких за наявності дверей, що відчиняються з приміщень у коридори поверхів (крім поверхів житлових будинків), ширину евакуаційних шляхів по коридору слід приймати такою, що дорівнює ширині коридору, яку зменшено на половину ширини найширшого дверного полотна - при розташуванні дверей з одного боку коридору);
???2) допускається зменшення розмірів шляхів евакуації, зокрема встановлення у напрямку до виходу з приміщення на вул. Одеське Шосе торгівельного обладнання (холодильник), що зменшує прохід до 0,54 м (повинно становити не менше 1 м) (порушено підпункти 2.23, 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ пункту 7.3.6 ДБН В. 1.1-7 відповідно до яких висота та ширина шляхів евакуації встановлюється НД відповідно до призначення будинку. При цьому висота шляхів евакуації повинна бути не менше ніж 2,0 м, а їх ширина - 1,0 м);
???3) у приміщеннях зберігання (склад категорії "В", складське приміщення за кабінетом директора з наявністю горючих матеріалів) влаштовані електричні розетки, вимикачі та лампи освітлення зі ступенем захисту нижче ніж IP44 (порушено пункт 1.2 розділу IV відповідно до якого електричні машини, апарати, обладнання, електропроводи та кабелі за виконанням та ступенем захисту повинні відповідати класу зони згідно з ПУЕ, мати апаратуру захисту від струмів короткого замикання та інших аварійних режимів);
???4) системи автоматичного порошкового пожежогасіння, автоматичної пожежної сигналізації і оповіщення про пожежу та керування евакуації, встановлені на об?єкті, експлуатуються несправними, зокрема не введені в експлуатацію із підписанням акта підтвердження відповідності систем протипожежного захисту (порушено пункт 2.2 розділу III, пункт 1.4 розділу V ППБУ, підпункти 4.2, 4.2.1, 5.4, додаток А ДСТУ 9047:2020 відповідно до яких системи автоматичного порошкового пожежогасіння, автоматичної пожежної сигналізації і оповіщення про пожежу та керування евакуації, встановлені на об`єкті, повинні бути введені в експлуатацію із підписанням акта підтвердження відповідності систем протипожежного захисту);
5) під час експлуатації об`єкту допускається зниження рівня пожежної безпеки, встановленого законодавством, яке було чинним на момент початку використання об?єкта, зокрема не обладнано автоматичною пожежною сигналізацією відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 з підписанням актів (Акт прийняття монтажних робіт, Акт введення в експлуатацію та перевірки, Акт прийняття) приміщення з кухонним обладнанням (порушено пункт 1.2 глави 1 розділу V ПІБУ, пункт 12.6 табл. А.1 ДБН В.2.5-56:2014 відповідно до яких об?єкт повинен бути обладнаний автоматичною пожежною сигналізацією відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 з підписанням актів (Акт прийняття монтажних робіт, Акт введення в експлуатацію та перевірки, Акт прийняття);
6) монтаж, введення до експлуатування і технічне обслуговування систем протипожежного захисту не проведено відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014, а саме: допускається розміщення пожежних сповіщувачів на відстані менше ніж 0,5 м від електричного обладнання (світильники) у приміщенні залу обслуговування (порушено пункт 1.4 розділу V ППБУ, пункт 7.2.17 ДБН В.2.5-56:2014, пункт А.6.5.1, ДСТУ-H CEN/TS 54-14:2009, пункти 4.2.1, 5.1.1 ДСТУ 9047:2020 відповідно до яких пожежні сповіщувачі повинні розміщуватись на відстані не менше ніж 0,5 м від електричного обладнання (світильників));
7) система порошкового пожежогасіння, встановлена у залі обслуговування експлуатується несправною і не забезпечено підтримання її експлуатаційної придатності, зокрема не виконується план-графік робіт із документацією всіх робіт у журналі, не проведено щорічне обстеження якості порошку тощо (порушено пункт 2.2 розділу ІІІ, пункту 1.4 розділу V ППБУ, пункту 5.4 ДСТУ 9047:2020, підпунктів 14.3.3, 14.3.4, 14.4 ДСТУ 7052:2009 відповідно до яких система порошкового пожежогасіння, повинна експлуатуватись справною і забезпечувати підтримання її експлуатаційної придатності, зокрема виконувати план-графік робіт із документацією всіх робіт у журналі, зокрема проведення щорічного обстеження якості порошку);
8) монтаж, введення до експлуатування і технічне обслуговування систем протипожежного захисту не проведено відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014, а саме: допускається розміщення пожежних сповіщувачів на відстані менше ніж 0,5 м від горючих матеріалів на стелажах у складських приміщеннях (порушено пункт 1.4 розділу V ППБУ, пункт 7.2.17 ДБН В.2.5-56:2014, пункт А. 6.5.1 ДСТУ-Н CEN/TS 54-14:2009, пункт 4.2.1, 5.1.1 ДСТУ 9047:2020 відповідно до яких пожежні сповіщувачі повинні розміщуватись на відстані не менше ніж 0,5 м від електричного обладнання (світильників);
9) під час експлуатації об`єкту допускається зниження рівня пожежної безпеки, встановленого законодавством, яке було чинним на момент початку використання об?єкта, зокрема об`єкт не забезпечено протипожежним водопостачанням не менше ніж від двох пожежних гідрантів на водогінній мережі, яка забезпечує розрахункову витрату води на пожежогасіння або пожежної водойми об`ємом не менше ніж 200 м3 (порушено пункт 22 розділ ІІ ППБУ, пункти 6.2.1, 6.2.3, 12.16 ДБН В.2.5-74:2013, пункт 1 глави 11 розділу IV НАПБ В.01.058-2008/112, підпункти 11.1.4, 11.1.5, 11.1.6, 11.1.8 ДБН В.2.2-12 відповідно до яких для багатопаливних АЗС загальна місткість зазначених водойм, пожежних резервуарів повинна становити не менше 200 м3);
10) БП АЗС не забезпечена жорсткою буксировочною штангою довжиною не менше ніж 3 метра (порушено пункт 11 розділу У НАПЬ В.01.058-2008/112 відповідно до якого АЗС оснащується жорсткою буксировочною штангою довжиною не менше ніж 3 метра).
На думку позивача, перелічені в акті порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, які перебувають на об`єкті, тому слід застосувати заходи реагування шляхом повного зупинення роботи підприємства. 
Згідно частини другої статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виключно законами встановлюються вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.
Згідно із частиною сьомою статті 7 Закону №877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Тобто, за рішенням адміністративного суду, ухваленим за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування, допускається виключно повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.
Відповідно до частин першої та другої статті 64 Кодексу цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 року №5403-VI (з наступними змінами та доповненнями; далі - КЦЗ України), центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
Частиною першою статті 65 КЦЗ України визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) з питань, які визначені частиною першою статті 64 цього Кодексу щодо: центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, інших державних органів та органів місцевого самоврядування; суб`єктів господарювання; аварійно-рятувальних служб.
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (стаття 66 КЦЗ України).
Згідно із частиною першою статті 67 КЦЗ України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Відповідно до частини першої статті 68 КЦЗ України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
Частиною другої цієї ж статті передбачено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Сукупність наведених норм КЦЗ України свідчить, що Управління ДСНС наділено правом звернення до суду з позовом про повне або часткове зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Суд звертає увагу, що законодавцем допускається можливість тимчасового зупинення експлуатації будівель суб`єкта господарювання незалежно від того, чи беруть вони участь у виробничому циклі.
Відповідно до частини першої статті 70 КЦЗ України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.
При цьому повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг у відповідності до частини другої статті 70 КЦЗ України здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
Отже, виключно за рішенням адміністративного суду здійснюється повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту від 30 березня 2021 року №64 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, встановлено 10 порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки.
Відповідно до приписів Закону №877-V, належним доказом усунення порушення є акт перевірки, який би зафіксував відсутність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки.
Верховним Судом у постановах від 24 жовтня 2023 року у справі №160/3791/22 та від 26 жовтня 2023 року у справі №140/12199/21 у справах з аналогічними правовідносинами зроблено такі висновки: "Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення. Правовою підставою для застосування адміністративним судом заходів реагування є одночасна наявність таких умов: 1) факт порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей; 2) звернення компетентного органу, який здійснює державний нагляд у сфері пожежної і техногенної безпеки, із відповідним адміністративним позовом до суду; 3) наявність обов`язку у підконтрольного суб`єкта, зупинення експлуатації приміщень якого вимагає відповідний орган Державної служби України з надзвичайних ситуацій, забезпечувати дотримання вимог пожежної безпеки у відповідному приміщенні. Відповідно до приписів Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" належним доказом усунення порушення є акт перевірки, який би зафіксував відсутність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки. Колегія суддів Верховного Суду враховує, що застосування заходу реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення Заводом виявлених порушень. Також Верховний Суд зауважує, що застосований захід реагування має спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в приміщеннях Товариства".
Щодо аргументів ТОВ "ГЛУСКО РІТЕЙЛ" про укладення 05 жовтня 2021 року договору оренди №69-РП/21 з ТОВ "МИГРОЛ". 
Апеляційний суд звертає увагу, що розділом 7 "Права та обов`язки орендаря" договору оренди №69-РМ/21 від 05 жовтня 2021 року не визначено обов`язку ТОВ "МИГРОЛ" (Орендаря) щодо забезпечення пожежної безпеки та відповідальності за порушення вимог пожежної безпеки на об`єкті найму (оренди), що передбачено частиною дванадцятою статті 55 КЦЗ України.
У відповідності до положень частини третьої статті 55 КЦЗ України, забезпечення пожежної безпеки покладається на власника земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, а саме на ТОВ "ГЛУСКО РІТЕЙЛ", оскільки договором оренди не передбачено іншого.
Окрім того, суд зазначає, що укладених цивільно-правового договору оренди відповідача з іншим суб`єктом господарювання жодним чином не спростовує наявність загрози для безпеки життя і здоров`я людей у випадку наявності порушень законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки та не виключає відповідальність суб`єкта господарювання усунути наявні порушення.
Згідно частини одинадцятої статті 55 КЦЗ України, власники земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачі (орендарі) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, керівники суб`єктів господарювання та їх працівники (робітники), що порушують (не виконують) встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки, несуть відповідальність відповідно до закону.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що виявлені ГУ ДСНС у Миколаївській області порушення, які допущені ТОВ "ГЛУСКО РІТЕЙЛ" безумовно становлять загрозу для безпеки життя і здоров`я людей, а об`єкт відповідача відноситься до об`єктів з високим ступенем прийнятого ризика, тобто забезпечення на даному об`єкті безпеки, у тому числі пожежної, є першочерговим завданням.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 червня 2019 року у справі №2240/2768/18, поняття "загроза життю та здоров`ю людини" є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, території, майна функція контролю (нагляду) за чим, зокрема покладена на посадових осіб центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, які мають право звертатися до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування з підстав, передбачених статтею 70 КЦЗ України.
Такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
Такий правовий висновок Верховний Суд сформував у постанові від 28 лютого 2019 року у справі №810/2400/18.
З матеріалів справи вбачається, що до ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції відповідач не звертався до ГУ ДСНС у Миколаївській області із заявою про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підтвердження усунення порушень, зафіксованих актом №64. 
Таким чином, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідачем ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» під час розгляду справи не підтверджено факт усунення порушень в повному обсязі, виявлених ГУ ДСНС у Миколаївській області і перелічених в акті №64 від 30 березня 2021 року.
Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення відповідачем виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.
При цьому важливо, що захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення виявлених порушень.
Також, колегія суддів вказує, що відповідач у разі усунення недоліків в повному обсязі, виявлених управлінням ДСНС, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не позбавлений можливостей звернутись до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду адміністративної справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №823/589/16.
Також доцільно звернути увагу на ту обставину, що перевірка дотримання відповідачем правил пожежної безпеки була проведена позивачем ще у 2021 році, а станом на 03 вересня 2025 року, момент розгляду справи в суді першої інстанції, виявлені порушення у повному обсязі так і не було усунуто.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що на момент прийняття оскаржуваного рішення доказів усунення виявлених порушень суду першої інстанції надано не було. 
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів Шостого апеляційногоадміністративного суду вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність застосування заходів реагування, є обґрунтованим та відповідає обставинам справи на момент ухвалення оскаржуваного рішення, оскільки існуючі у відповідача порушення у сфері пожежної і техногенної безпеки, що зафіксовані в акті перевірки створюють загрозу життю і здоров`ю людей.
Як зазначав суд апеляційної інстанції вище, відповідач у разі усунення недоліків в повному обсязі, виявлених ГУ ДСНС у Миколаївській області, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, має право звернутися до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду адміністративної справи.
Наданий Шостому апеляційному адміністративному суду Акт від 25 грудня 2025 року в якому зазначено, що порушення викладені в адміністративному позові про застосування заходів реагування від 22 квітня 2021 року №5901-2454/09 усунуто, на думку колегії суддів, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Наявне формулювання в Акті №18 щодо усунення порушень не надає суду апеляційної інстанції можливості для однозначного ствердження щодо стану усунення виявлених порушень, зафіксованих в Акті від 30 березня 2021 року №64, оскільки порушення, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людей зафіксовані попереднім актом, а не позовною заявою, які суттєво відрізняються за текстом. До того ж, об`єктивна неможливість подання вказаного акту №18 обумовлювалася волевиявленням ТОВ "ГЛУСКО РІТЕЙЛ", спрямованим на проведення позапланової перевірки відповідача з метою підтвердження факту усунення раніше виявлених порушень, лише 10 грудня 2025 року (т.2 а.с.124-126), тобто вже після прийняття Львівським окружним адміністративним судом 03 вересня 2025 року оскаржуваного рішення. 
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та проаналізувавши норми права, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зауважує, що доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а тому не має підстав для скасування оскаржуваного рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року ухвалено з додержанням норм права, на підставі правильно встановлених обставин справи, доводи апеляційної скарги ТОВ "ГЛУСКО РІТЕЙЛ" висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛУСКО РІТЕЙЛ" - залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛУСКО РІТЕЙЛ" про застосування заходів реагування - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман
Судді: О.М. Оксененко 
Ю.К. Черпак