П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  713/2930/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Маренич Ігор Володимирович 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
19 грудня 2025 року                                                                                 
                                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Олега Митрицького в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Олега Митрицького в.о. начальника відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області (відповідача), у якому просив скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №073426 від 9 липня 2024р.
Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 03.04.2025 в задоволенні позову відмовив.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами скарги зазначає, що позивачу не вручено акт перевірки та направлення про проведення перевірки. Окрім того, відповідачем недотримані вимоги 245, 252, 276, 278 КУпАП.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що твердження апелянта про те, що перевірка начебто взагалі не проводилась щодо нього - відверто неправдиве і не відповідає дійсності. У матеріалах справи наявні відповідні докази та документи, які підтверджують факт перевірки саме цього суб`єкта господарювання, що свідчить про обізнаність останнього щодо її проведення. Спроба заперечити сам факт перевірки за наявності доказів є спробою уникнути відповідальності шляхом викривлення обставин справи
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особо підприємець з 05.01.1995 р. Основним видом діяльності за КВЕД : 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення.
10.06.2024 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті здійснювалася рейдова перевірка (перевірка на дорозі) на підставі направлення на рейдову перевірку від 07.06.2024 року № 003526 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області.
В ході перевірки, проведеної головним спеціалістом ВОН (К) у м. Києві Гаврилюком О.В., перевірено транспортний засіб марки "Mercedes Benz" реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 під керуванням водія - ОСОБА_1 .
За результатами перевірки складено акт №055841 від 10.06.2024 р. про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому відображені вищезазначені порушення.
Під час перевірки виявлено порушення: під час регулярних пасажирських перевезень за маршрутом Вижниця-Чернівці на момент проведення перевірки, відсутні документи а саме щоденні реєстраційні листи режиму праці та відпочинку водія за 10.06.2024 р. чим порушено вимоги ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт". Транспортний засіб обладнаний повіреним та діючим аналоговим тахографом.
У тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" абз.3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності дозвільних документів на момент проведення перевірки перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на моент проведення перевірки документів визначених ст. 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Водій від підпису та надання пояснень відмовився.
Відповідачем направлено на адресу позивача повідомлення про розгляд справи яку вручено останньому, що підтверджується матеріалами справи.
09.07.2024 року Відділом державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби з безпеки на транспорті винесена постанова про застосування адміністративно господарського штрафу №073426 відповідно до якої позивач притягнутий до відповідальності за абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та стягнуто штраф у розмірі 17000,00 грн.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою позивач звертається до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
У відповідності до ч.1 ст. 39 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Частиною 2 ст. 39 Закону №2344-ІІІ передбачено документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Згідно з абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз викладених положень норм законодавства свідчить про те, що державний контроль на транспорті здійснюється органами Укртрансбезпеки шляхом проведення, зокрема, рейдових перевірок, в ході яких перевірці підлягає наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. У свою чергу відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Згідно з пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567), під час проведення рейдової перевірки, зокрема, перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
У відповідності до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Відповідно до п. 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення №340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.
Пунктом 1.4 Положення передбачено випадки перевезення пасажирів чи/та вантажів, у яких не поширюється це Положення. Проте спірний випадок до таких не відноситься.
Відповідно до п. 6.1 Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Пунктом 6.2 Положення №340 передбачено, що Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.
Згідно з пунктом 6.3 Положення №340, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника (пункт 6.4 Положення №340).
Таким чином, Положення допускає облік робочого часу водіїв, як тахографом, так і індивідуальною контрольною книжкою водія або графіком змінності водіїв.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
У розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.
Згідно з визначенням Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.
Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка чи графік змінності водіїв, які відображують відомості про тривалість змінного періоду керування.
Отже, положеннями статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність індивідуальної контрольної книжки водія чи копії графіка змінності водіїв в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Положенням №340.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку індивідуальної контрольної книги водія чи копії графіка змінності водіїв, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 року у справі № 823/1199/17, від 20.05.2020 у справі 804/5737/16 та в силу вимог частини п`ятою статті 242 КАС України враховується судом при вирішенні даного спору.
Заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Тому, загальні засади про адміністративно-господарські санкції, умови та порядок із застосування встановлені відповідно до ч.2 статті 238 Господарського кодексу України в якій зазначено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Таким чином, застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення норм законодавства на автомобільному транспорті регулюється спеціальними законами "Про транспорт", "Про автомобільний транспорт", а також Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 р., в якому визначені підстави проведення проведення перевірок (на дорозі), фіксація порушень та процедура розгляду справи та прийняття акту індивідуальної дії залежно від обсягу виявленого правопорушення.
Як встановлено судом першої інстанції, актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №055841 від 10.06.2024 зафіксовано порушення - під час регулярних пасажирських перевезень за маршрутом Вижниця-Чернівці на момент проведення перевірки, відсутні документи а саме щоденні реєстраційні листи режиму праці та відпочинку водія за 10.06.2024 р. чим порушено вимоги ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт". Транспортний засіб обладнаний повіреним та діючим аналоговим тахографом.
Матеріалами справи підтверджується, що підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" слугувала відсутність записів, на час проведення рейдової перевірки належного ФОП ОСОБА_1 транспортного засобу, в індивідуальній контрольній книжці водія або копії графіка змінності водіїв, які повинні знаходитись у водія і надаватись для перевірки інспектуючим особам, про що складено акт.
При цьому встановлено, що позивач відмовився від його отримання.
Тобто, твердження апелянта про те, що перевірка начебто взагалі не проводилась щодо нього  не відповідає дійсності.
Окрім того, позивач не заперечує, що індивідуальна контрольна книга водія не була заповнена на час пред`явлений до перевірки.
Посилання позивача на протяжність маршруту не є обґрунтованим виправданням для невикористання тахографа та відсутності належного документального обліку діяльності водія. Саме це порушення і було зафіксовано інспектором.
Як вірно зазначає суд першої інстанції, відповідно до встановлених в ході перевірки обставин вчинене позивачем порушення вказує на невиконання ним вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" та Положення №340.
З врахуванням встановлених обставин справи суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивач належними та допустимими доказами не спростував встановленого в ході перевірки порушення, а тому відповідачем до позивача правомірно на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн.
При цьому, позивач належними доказами не спростував доводів відповідача про здійснення перевезень пасажирів з порушенням Закону № 2344-ІІІ.
За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, при прийнятті постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 09.07.2024 № 073426 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.