ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/3038/24
Головуючий у першій інстанції – Хоменко Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/50/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді: Шарапової О.Л.,
суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.
з участю секретаря: Шапко В.М.
Сторони:
позивачка: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 .
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2025 року, суддя Хоменко Л.В., місце постановлення рішення – м.Чернігів,
В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 , з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 11.04.2025 (а.с.252-253 т.1), заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей – дочки ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 у розмірі 255 000 грн 00 коп. та пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей – дочки ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 у розмірі 191 608 грн 00 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 06 квітня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 26 лютого 2014 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області було розірвано. В період перебування у шлюбі у них народилися дві доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 05 березня 2020 року між нею та відповідачем було укладено Договір про сплату аліментів на утримання дітей, який засвідчено приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Коропець Н.В. Однак, відповідачем умови вказаного Договору не виконуються, із дня укладення вказаного договору він жодного разу аліменти на утримання дітей не сплачував, у зв`язку з чим, за період з 20 березня 2020 року по 20 червня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 255 000,00 грн. Крім того, відповідач, не здійснивши сплату аліментів у строк, встановлений в Договорі, тобто не виконавши своє грошове зобов`язання перед позивачем, зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі 1 % від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дітей за кожен день прострочення виконання зобов`язання, що за підрахунком позивача складає 2 020 950,00. Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем зобов`язань по сплаті аліментів перевищує 100 % заборгованості по даному зобов`язанню, то просить стягнути пеню в межах наявної заборгованості по аліментах, тобто 191608 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. 
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів 32 878 грн 50 коп., пеню за прострочення сплати аліментів за період з 21 вересня 2022 року по 11 червня 2025 року у розмірі 32 878 грн 50 коп., а всього 65 757 грн.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 974 грн 40 коп. у відшкодування витрат на правничу допомогу.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 29 848 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 356 грн 57 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що жоден зі свідків не зміг дати чітку та конкретну відповідь щодо характеру змісту матеріального утримання дітей та родини загалом. Свідки не були обізнані про сам факт існування договору, а також не знали, чи виконувався він відповідачем, у яких обсягах і формах надавалися кошти, чи здійснювались взагалі грошові нарахування на користь позивача. Тому свідчення свідків не можуть бути враховані судом як належний доказ.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що сама по собі обставина спільного проживання сторін не є підтвердженням виконання відповідачем свого обов`язку щодо матеріального утримання дітей.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, звазначає щодо зарахування як аліментних платежів коштів, що перераховувалися позивачці ОСОБА_5 , матір`ю відповідача, то зазначає, що перекази мали нерегулярний характер за часом, суми переказів були різними, тобто зазначені перекази мали характер добровільної допомоги з боку бабусі, а не виконання аліментного зобов`язання відповідачем.
Особа, яка подала апеляційну скаргу не погоджується і із стягнутими витратами на професійну правничу допомогу на користь відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 квітня 2011 року по 26 лютого 2024 року (а.с.48).
Від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньок – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).
Договором про сплату аліментів на дітей від 05 березня 2020 року, укладеним між ОСОБА_2 (батьком) та ОСОБА_1 (матір`ю) малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за домовленістю батьків встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 аліменти у розмірі по 2 500 грн на кожну дитину щомісяця (п.1 Договору). Аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 20 числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері безготівковий рахунок IBAN НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», місто Київ, Україна ( п.2 Договору).
Крім сплати суми аліментів батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобами, каліцтвом, тощо).
Батьки домовились, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будуть проживати разом з матір`ю (а.с.8-9).
Пунктами 9-10 вказаного Договору передбачено, що у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) у розмірі 1% від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дітей за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Сплата батьком неустойки не звільняє батька від виконання зобов`язань за даним договором. 
Пунктом 6 Договору передбачено, що відповідно до ч.2 ст. 189 Сімейного кодексу України у разі невиконання батьком обов`язків за даним договором, аліменти з нього можуть стягуватись на підставі виконавчого написа нотаріуса. 
Згідно з частиною 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи судом у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на двох спільних дітей сторін. Відповідачем не надано суду доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від платника аліментів причин. Суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, аліменти ним частково не сплачувались, що вбачається з розрахунку заборгованості, доказів існування поважних причин несплати аліментів відповідачем суду не надано, тому позивач має право на стягнення неустойки.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції надав правильну оцінку доказам по справі в їх сукупності та вірно визначив розмір заборгованості по сплаті аліментів; судом першої інстанції правильно проведений розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів та вірно обмежений розмір пені сумою заборгованості по сплаті аліментів; при визначенні розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з позивачки та користь відповідача суд обґрунтовано взяв до обґрунтовано уваги ціну позову та розмір задоволених позовних вимог.
Відповідачем понесені витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 25 000 грн. ( а.с. 90-95).
З урахуванням принципів розумності та справедливості, апеляційний суд вважає, що з позивачки на користь відповідача слід стягнути у відшкодування цих витрат 5 000 грн.
Керуючись ст. 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2025 року залишити без змін.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції 5000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: