П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/40050/24	

Категорія: 106000000 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.
Місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:20.10.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання дії та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі – ГУ ДСНС) в Одеській області про:
- визнання протиправними дій ГУ ДСНС в Одеській області, які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року до 06 січня 2022 року в неповному обсязі, а саме: з порушенням абз.абз.4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі – Порядок №1078);
- зобов`язання ГУ ДСНС в Одеській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року до 06 січня 2022 року в загальній сумі 164 928,06 грн. відповідно до абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44 (далі – Порядок №44);
- визнання протиправною бездіяльності ГУ ДСНС в Одеській області, яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;
- зобов`язання ГУ ДСНС в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що за період з 01 березня 2018 по 06 січня 2022 йому не була нарахована та виплачена "фіксована" сума індексації грошового забезпечення щомісяця, всупереч приписам п.5 Порядку №1078. Представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому за період з 01 березня 2018 по 06 січня 2022 року індексацію грошового забезпечення в повному обсязі, а саме з урахуванням абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078. Листом від 19 липня 2024 року відповідач надав копію довідки про нараховану індексацію грошового забезпечення позивача, яка містить суми грошового забезпечення, з якої вбачається, що в період з 01 березня 2018 року по 06 січня 2022 року "фіксована" сума індексації грошового забезпечення позивача не нараховувалась та не виплачувалась.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації, який встановлено у розмірі 103%. При базовому місяці березень 2018 року величина приросту ІСЦ для проведення індексації з`являється у грудні 2018 року. Тому у відповідача підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в період березень-листопад 2018 року відсутні.
Крім того, відповідач зазначив щодо позиції позивача про нарахування та виплату індексації-різниці грошового забезпечення за спірний період у фіксованій величині, Головне управління зазначає, що Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" (який діяв в період спірних правовідносин) і Порядок № 1078 такого поняття не містять. Крім того, позивачу з липня 2019 року по січень 2022 року була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в межах бюджетних асигнувань.
Також відповідач вказував, що позивач самостійно провів розрахунок підвищення доходу у березні 2018 року, вирахував суму індексації-різниці, про що зазначив у позовній заяві. При цьому, на його думку, дохід у березні 2018 року збільшився на 892,78 грн. Головне управління на виконання ухвали суду надає довідку про грошове забезпечення у лютому та березні 2018 року зі складовими, що носять постійний характер. Згідно довідки у березні дохід позивача збільшено на 1 053,48 грн. (14 289,54 грн у березні 2018 року – 13 236,06 грн. у лютому 2018 року)
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУ ДСНС в Одеській області про визнання дії та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ДСНС в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 06 січня 2022 року без врахування вимог абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078.
Зобов`язано ГУ ДСНС Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині в сумі 3 570,37 грн. в місяць за період з 01 березня 2018 року по 06 січня 2022 року відповідно до абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку №44, з врахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ГУ ДСНС Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу спожив/чих цін перевищує поріг індексації, який встановлено у розмірі 103%. При базовому місяці березень 2018 року величина приросту ІСЦ для проведення індексації з`являється у грудні 2018 року. Тому у відповідача підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення в період березень-листопад 2018 року відсутні. Щодо позиції позивача про нарахування та виплату індексації-різниці грошового забезпечення за спірний період у фіксованій величині. 
Апелянт зазначає, що Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" (який діяв в період спірних правовідносин) і Порядок №1078 такого поняття не містять. Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Проте постановою Уряду №1013 від 09 грудня 2015 року цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується. Крім того, позивачу з липня 2019 року по січень 2022 року була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в межах бюджетних асигнувань. Аналізуючи вищевказані підстави, вважаємо, що у суду першої інстанції не було підстав визначати протиправною бездіяльність у ненарахуванні та невиплаті відповідачем індексації грошового забезпечення з 30 січня 2020 року по 06 січня 2022 року у фіксованій величині відповідно до норм абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в ГУ ДСНС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 проходив службу в ГУ ДСНС в Одеській області та на теперішній час виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Відповідно до довідки про грошове забезпечення та нараховану індексацію від 19 липня 2024 року №6001.2-5150/6013 ОСОБА_1 нараховувалася індексація грошового забезпечення у грудні 2018 року у сумі 71,08 грн, у січні 2019 року – 71,08 грн, у лютому 2019 року – 0,00 грн, у березні 2019 року – 0,00 грн, у квітні 2019 року – 0,00 грн, у травні 2019 року – 0,00 грн, у червні 2019 року – 0,00 грн, у липні 2019 року – 62,22 грн, у серпні 2019 року – 62,22 грн, у вересні 2019 року – 62,22 грн, у жовтні 2019 року – 62,22 грн, у листопаді 2019 року – 62,22 грн, у грудні 2019 року – 65,15грн, у січні 2020 року – 216,51 грн, у лютому 2020 року – 216,51 грн, у березні 2020 року – 216,51 грн, у квітні 2020 року – 216,51 грн, у травні 2020 року – 216,51 грн, у червні 2020 року – 216,51 грн, у липні 2020 року – 226,29 грн, у серпні 2020 року – 226,29 грн, у вересні 2020 року – 226,29 грн, у жовтні 2020 року – 226,29 грн, у листопаді 2020 року – 226,29 грн, у грудні 2020 року – 233,81 грн, у січні 2021 року – 331,42 грн, у лютому 2021 року – 331,42 грн, у березні 2021 року – 331,42 грн, у квітні 2021 року – 415,41 грн, у травні 2021 року – 415,41 грн, у червні 2021 року – 415,41 грн, у липні 2021 року – 540,03 грн, у серпні 2021 року – 540,03 грн, у вересні 2021 року – 540,03 грн, у жовтні 2021 року – 540,03 грн, у листопаді 2021 року – 540,03 грн, у грудні 2021 року – 563,19 грн, у січні 2022 року – 109,00 грн.
На заяву від 12 липня 2024 року щодо виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 . ГУ ДСНС України в Одеській області листом від 09 серпня 2024 року №6001.1-5759/6013 повідомило, що відповідно до Порядку №1078 індексація грошового забезпечення виплачена в повному обсязі в межах кошторисних призначень. Діючими законами, нормативно-правовими актами особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту не передбачено нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи розмір прожиткового мінімуму у березні 2018 (1762 грн), величину приросту індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення у березні 2018 року, з моменту підвищення посадового окладу у січні 2008 року (253,3%), встановлено, що розмір можливої індексації позивача в березні 2018 складає 4 463,15 грн. (1 762 грн х 253,3%). Враховуючи наведене, оскільки розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року складав 892,78 грн, що не перевищує суму можливої індексації, тому позивач має право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 06 січня 2022 року, виходячи з фіксованої величини у розмірі 3570,37 грн (4463,15 грн - 892,78 грн) щомісячно.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вважав за необхідне визнати протиправними дії ГУ ДСНС в Одеській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 06 січня 2022 року без врахування вимог абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2023 року №1013 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 квітня 2022 р. №398", Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ст.ст. 1, 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частинами 2, 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ (далі – Закон №1282-ХІІ), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст. 4 Закону).
Відповідно ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Відповідно абз.8 п.4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно – правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постановах від 19 липня 2019 у справі № 240/4911/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 815/2590/18, від 04 вересня 2020 року у справі № 120/2005/19-а.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а відсутність такого нарахування та невиплата індексації є порушенням вимог Закону №1282-XII та Порядку №1078.
Щодо індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в за період з 01 березня 2018 року до 06 січня 2022 року варто зазначити, що право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абз.2 п.1-1, абз.6 п.5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абз.абз.2, 5 п.4 Порядку №1078).
Поняття індексації-різниці викладено у абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 п.5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року передбачають обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абз.6 п.5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз п.1, абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 дає підстав для висновку, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Колегія суддів зазначає, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.п.5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 6 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21.
З матеріалів справи вбачається, що поточна індексація за спірний період не є предметом даного спору.
В свою чергу, позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація – різниця за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року включно та з 01 січня 2024 року по 07 квітня 2025 року.
З огляду на приписи п.5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Верховний Суд у вищезазначених справах дійшов висновку, що для правильного застосування абз.абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, то буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
- розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абз.5 п.5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абз.5 п.4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абз.4 п.5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно довідки від 19 липня 2024 року №600.2-5150/6013 грошове забезпечення позивача у лютому 2018 року становило 11 217,00 грн, у березні 2018 року – 12 109,78 грн.
Отже, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 склав 892,78 грн (12109,78 грн - 11217,00 грн).
Величина приросту індексу споживчих цін – 253,3%. Прожитковий мінімум у березні 2018 року – 1 762 грн. Сума індексації за березень 2018 року розраховується як прожитковий мінімум працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100.
Таким чином, розмір індексації грошового забезпечення, яка мала скластися в березні 2018 року, складає 4 015,88 грн.
Відповідно абз.4 п. 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4 463,15 грн. – 892,78 грн = 3 570,37 грн.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має право на отримання суми індексації-різниці у розмірі 3 570,37 грн , починаючи з 01 березня 2018 року до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення його зі служби. 
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має право на отримання суми індексації-різниці у розмірі 3 570,37 грн., починаючи з 01 березня 2018 року до 06 січня 2022 року.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправну бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачу "індексації-різниці" в розмірі 3 570,37 грн. щомісячно, відповідно до абз.абз.4, 6 п.5 Порядку №1078.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині позовних вимог заявлених до ГУ ДСНС в Одеській області.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 22 січня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.