ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 598/514/25	Головуючий у 1-й інстанції Левків А.І. 	
Провадження № 22-ц/817/1086/25 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Костів О. З., Храпак Н. М., 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року, ухваленого суддею Левків А.І. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,- 

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, загальний розмір якої становить 35900 грн та складається із заборгованості:
за кредитним договором № 102074707 в сумі 22500 грн, з яких: 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12980 грн - заборгованість по відсотках, 1520 грн - заборгованість за комісією;
за кредитним договором № 3423001430/752881 в розмірі 13400 грн, з яких: 4000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9400 грн. – сума заборгованості за відсотками.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач своїх зобов`язань за укладеними кредитними договорами не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, права вимоги якої відступлені 16.07.2024 року та 12.08.2022 року на користь ТОВ «ФК "Європейська агенція з повернення боргів» на підставі укладених договорів факторингу. 
Рішенням Збаразького районного суду від 23.04.2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 35900 грн заборгованості за кредитними договорами №102074707 та №3423001430/752881. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3028 грн сплаченого судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що: 
-позивач не довів факту надання ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки у справі відсутні належні та допустимі докази їх перерахування саме відповідачу;
-матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували виникнення та розмір заборгованості, а розрахунок позивача не є належним доказом;
-суд безпідставно стягнув проценти, нараховані поза межами строку кредитування, всупереч умовам договорів та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду;
-розмір процентів визначений неправильно, оскільки умовами договорів передбачено ставку 2,5 % на добу, а нараховані суми суттєво її перевищують;
-неясні умови договорів щодо процентної ставки підлягали тлумаченню на користь споживача, чого суд першої інстанції не врахував;
-комісія за кредитом стягнута без належного правового та документального обґрунтування.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.
Товариство вважає посилання скаржника на ненадання доказів отримання кредитних коштів помилковими, оскільки позивачем подано належні та допустимі докази перерахування відповідачу кредитних коштів. Зазначає, що кредитні договори не розірвані та не визнані недійсними чи неукладеними, у зв`язку з чим діє презумпція правомірності правочину, а самі договори підтверджують погодження сторонами розміру кредиту, строків, порядку пролонгації та нарахування відсотків. Вважає, що відсотки нараховані первісним кредитором відповідно до умов договорів за понадстрокове користування кредитом, без застосування штрафних санкцій, а відповідач не надав жодних доказів їх неправомірності.
Обставини справи.
1. Щодо кредитного договору № 102074707 від 13.12.2021 року.
Судом встановлено, що 13.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102074707 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора, згідно з умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути грошові кошти та сплатити проценти від суми позики, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі.
З відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 102074707 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 22500 грн, з яких: 8000 грн – тіло кредиту, 12980 грн – відсотки, 1520 грн – комісія.
Згідно з п.1.1 Договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п.1.2, п.1.3, п.1.4 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000 грн. Кредит надається строком на 15 днів з 13.12.2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 28.12.2021 року.
Комісія за надання кредиту: 1520 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 Договору).
Проценти за користування кредитом: 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 Договору).
Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Відповідно до п.2.2.1 Договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору.
Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору (п.2.2.2 Договору).
Відповідно до п. 2.3.1.2. Договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахування всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
Додатком №1 до Договору є Графік платежів за Договором про споживчий кредит № 102074707 від 13.12.2021 року.
Додатком №2 до Договору є Паспорт споживчого кредиту № 102074707.
Згідно платіжного доручення №36530591 від 13.12.2021 року, платник ТОВ «Мілоан» доручив ТОВ “Елаєнс” перерахувати кошти в розмірі 8000 грн для отримувача ОСОБА_1 , кредитний рахунок: НОМЕР_1 , призначення платежу: кошти згідно договору № 102074707.
16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Мілоан» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (комісія за надання кредиту і проценти за користування кредитом), неустойкою (штраф/пеня) та/або процентами за порушення грошового зобов`язання та іншими платежами згідно кредитних договорів, за наявності, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Перехід від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників – підтверджує факт переходу від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. Договору факторингу).
Згідно акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному вигляді від 16.07.2024 року за договором факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, клієнт - ТОВ «МІЛОАН» передав, а фактор - ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників в електронному вигляді наданий на флеш- носії, у розмірі 10388 Кбайт.
Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, боржником є ОСОБА_1 , сума заборгованості якого складає 22500 грн, з яких: 8000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 12980 грн – сума заборгованості за відсотками, 1520 грн – сума заборгованості за комісією.
2. Щодо кредитного договору № 3423001430/752881 від 23.11.2021 року.
23.11.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 3423001430/752881.
Відповідно до п.1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 4000 грн, зазначеної клієнтом в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 17.12.2021. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» (п.1.2 Договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована (п.1.3 Договору). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Товариство надає кредит шляхом його переказу на рахунок клієнта протягом 3-х календарних днів з дня укладення Договору. Сума коштів вважається наданою в день здійснення банківського переказу товариством, від цього дня починається відлік перебігу оплати (п.1.7 Договору).
Відповідно до п.2.1 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.2.4 Договору). 
Відповідно до п.6 Договору цей Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього Договору клієнт дає свого згоду на те, щоб графік платежів розміщувався в електронному вигляді в особистому кабінеті клієнта, зареєстрованому на веб-сторінці товариства https://www.eurogroshi.com.ua. Підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, а також Положення про конфіденційність товариства, Повідомлення про обробку персональних даних клієнтів товариства та згоди на передачу і отримання інформації до та з БКІ, а також від операторів мобільного зв`язку. Клієнт підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 3423001430/752881 від 23.11.2021 року, який складено ТОВ «ФК «ЄАПБ» за період з 12.08.2022 по 31.01.2025, у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 13400 грн, з яких: 4000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9400 грн – сума заборгованості за відсотками. Станом на 31.01.2025 заборгованість не погашена.
12.08.2022 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу №12082022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суми основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1 Договору). 
Перехід від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком №2, після чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» до «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 
Згідно акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників від 12.08.2022 року за договором факторингу №12082022 від 12.08.2022 року, клієнт - ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передав, а фактор - ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників кількістю 14361, після чого, з урахуванням п.1.2 Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022, від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» переходять права вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 12.08.2022 року до Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3423001430/752881 на загальну суму заборгованості 13400 грн, з яких: 4000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9400 грн. – сума заборгованості за відсотками. 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.
Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.
На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Стягуючи заборгованість за кредитним договором № 102074707 від 13.12.2021 року в сумі 22500 грн, з яких: 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12980 грн - заборгованість по відсотках, 1520 грн - заборгованість за комісією, суд виходив з наявності у справі належних доказів укладення вказаного кредитного договору в елеронній формі, доказів перерахування відповідачу кредитних коштів, даних про відступлення прав вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаним кредитним договором та невиконанням ОСОБА_1 взятих зобов`язань за означеним кредитним договором. 
Однак, колегія суддів не повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки розмір стягнутих судом відсотків за користування кредитом не ґрунтується на вимогах закону.
Як видно з умов договору № 102074707 від 13.12.2021 року, ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредитні кошти на наступних умовах: - сума кредиту: 8000.00 грн (п.1.2 Договору); строк кредитування: 15 днів з 13.12.2021 року (п.1.3 договору); - термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу):28.12.2021 року (п.1.4 Договору); проценти за користування кредитом: 3000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 Договору); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом: 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 Договору); тип процентної ставки: фіксована (п.1.7 Договору). 
Таким чином, умовами кредитного договору чітко визначено суму кредиту, строк, на який надається кредит та розмір відсотків.
Разом із тим, в п.2.3.1.2 вказаного Договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Таким чином, продовження позичальником користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування є обставиною, з якою умови договору пов`язують пролонгацію дії договору, що за своєю суттю є відкладальною обставиною згідно ст.212 ЦК України.
З даного приводу колегія суддів зазначає, що невиконання або неналежне виконання боржником договірних зобов`язань не може розглядатися як «відкладальна обставина» в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, оскільки фактично призводить до інших умов договору (строку кредитування та процентної ставки), які визначені між сторонами згідно кредитного договору, зокрема, 15 календарних днів та 2,50 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним — в межах строку кредитування.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що починаючи з 29.12.2021 року ТОВ «Мілоан», як кредитодавець, не мало права нараховувати проценти за кредитним договором № 102074707 від 13.12.2021 року.
Отже, сума заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, яка підлягає стягненню з відповідача за вищевказаним кредитним договором за період з 13.12.2021 року по 28.12.2021 року становить 3000 грн (2,5% х 8000/100 х 15 днів).
У справі, що переглядається, позивач не заявляв до стягнення з відповідача коштів в порядку, встановленому частиною другою статті 625 ЦК України, як наслідку прострочення споживачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 102074707 від 13.12.2021 року, а нарахував їх як відсотки за користування кредитом у порядку, встановленому статтею 1048 ЦК України, що не відповідає акцептованим відповідачем умовам оферти. 
Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за комісією в сумі 1520 грн, виходячи із наступного.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов Договору № 102074707 від 13.12.2021 року про споживчий кредит свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1520 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово, встановлена в п. 1.5.1 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що положення договору про надання споживчого кредиту № 102074707 від 13.12.2021 року щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1520 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 1520 грн. 
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про безпідставне нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування та комісії за надання кредиту є обґрунтованими.
Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що платіжне доручення 36530591 не є належним доказом отримання позичальником коштів за кредитним договором № 102074707 від 13.12.2021 року, колегія суддів їх відхиляє, оскільки вважає, що надане платіжне доручення 36530591 відповідно до статті 1 Закону України від 30 червня 2021 року № 1591-ІХ "Про платіжні послуги" відповідає вимогам платіжного документа, та у ньому міститься посилання на призначення платежу - “Кошти згідно договору 102074707”, отримувачем вказано ОСОБА_1 та вказано його РНОКПП НОМЕР_2 .
Водночас колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, що б дало можливість відхилити ті обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх позовних вимог.
Також колегія суддів вважає таким, що не відповідає вимогам закону висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором №3423001430/752881 від 23.11.2021 року.
Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався позивач у підтвердження заявлених вимог.
Однак, колегія суддів не погоджується із указаним висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За змістом положень ст. 12, ст. 13, ст. 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє сторону спору, у першу чергу позивача, від обов`язку доведення перед судом тих обставин, на які вона посилається у підтвердження своїх вимог або заперечень (ст.81 ЦПК України). 
За змістом ст.1077, ст.1078 ЦК України фактор вправі передати в розпорядження клієнта лише право дійсної грошової вимоги. При цьому відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються.
Відповідно до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» клієнт гарантує і відповідає перед фактором за дійсність грошових вимог (п.1.5, 2.1.7, 2.2.1,). 
Отже, за змістом наведених нормативних актів (закону і договору) позивач як фактор мав право отримати від клієнтів докази існування заборгованості за укладеними кредитним договором із відповідачем.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (подібні висновки містить постанова Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 20 травня 2022 року у справі № 336/4796/18, від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19).
У постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами існування заборгованості за кредитним договором.
Позиція апеляційної скарги ґрунтується на запереченні факту отримання коштів за кредитним договором № 3423001430/752881 від 23.11.2021 року та відсутності у даній справі будь яких доказів з цього приводу.
Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження заявлених вимог позивач не подав суду будь яких документів про перерахування коштів на користь відповідача за вищевказаним кредитним договором.
Оцінивши всі докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт виплати ОСОБА_1 грошових коштів саме за кредитним договором №3423001430/752881 від 23.11.2021 року та існування у позичальника заборгованості за цим кредитним договором.
Щодо наданого розрахунку заборгованості, у якому на думку позивача наявна інформація про отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором № 3423001430/752881 від 23.11.2021 року та які надано на підтвердження суми боргу, то такого розрахунку недостатньо для висновку щодо отримання кредитних коштів та порушення останнім обов`язку щодо їх повернення.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
Крім того, у позовній заяві представник позивача просив розглянути справу без його участі, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.
Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, повинен був надати первинні документи, які підтверджують перерахування на рахунок відповідача чи видачу йому коштів за кредитним договором № 3423001430/752881 від 23.11.2021 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 3423001430/752881 від 23.11.2021 року, оскільки у справі відсутні докази виконання попередніми кредиторами своїх зобов`язань з передачі кредитних коштів відповідачу.
Тому, доводи апеляційної скарги з цього приводу колегія суддів вважає обґрунтованими. 
Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що рішення Збаразького районного суду від 23.04.2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за кредитним договором № 102074707 від 13.12.2021 року слід змінити, зменшивши суму стягнення заборгованості з 22500 грн до 11000 грн. з яких: 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3000 грн - заборгованість по відсотках. Рішення Збаразького районного суду від 23.04.2025 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за кредитним договором № 3423001430/752881 від 23.11.2021 року в розмірі 13400 грн слід скасувати, постановивши у відповідній частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
За приписами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч.1 та ч.13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи фактичний розмір задоволених вимог із урахуванням даної постанови 30.64% сплачений позивачем судовий збір у суді першої інстанції у розмірі 927,77 грн підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за кредитним договором №102074707 від 13.12.2021 року - змінити, зменшивши суму стягнення заборгованості з 22500 грн до 11000 грн, з яких: 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3000 грн - заборгованість по відсотках. 
Рішення Збаразького районного суду від 23 квітня 2025 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за кредитним договором № 3423001430/752881 від 23.11.2021 року в розмірі 13400 грн - скасувати, постановивши у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3423001430/752881 від 23.11.2021 року.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (ЄДРПОУ 35625014) 927,77 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Постанову апеляційного суду складено 29 грудня 2025 року.

Головуюча         Хома М.В.

Судді          Костів О.З. 

Храпак Н.М.