номер провадження справи 9/189/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 Справа № 908/3216/25
м.Запоріжжя 

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя»
про стягнення суми 951918,09 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без повідомлення (виклику) сторін 

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» про стягнення з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» суми 951918,09 грн, яка складається з: суми 944829,78 грн основного боргу, суми 7088,31 грн 3% річних.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 20.10.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3216/25 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.
Ухвалою суду від 27.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3216/25 (номер провадження 9/189/25). Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Підставою для звернення з позовом зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язань за публічним Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 14420 від 01.01.2019 в частині здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію за період з 01.05.2025 по 31.07.2025, внаслідок чого, з урахуванням здійсненої часткової оплати, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 944829,78 грн. Крім того, позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 18.06.2025 по 01.10.2025. Також, відповідно до приписів ч. 10 ст. 238 ГПК України позивач просив доручити органу (особі), що буде виконувати рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 944829,78 грн, починаючи з 02.10.2025 і до моменту остаточного виконання рішення суду.
Відповідач у відзиві, який надійшов до суду через систему «Електронний суд» 05.11.2025, зазначив, що ознайомившись з позовом, доводами та доказами на які посилається позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» визнає позовні вимоги в повному обсязі. Також відповідачем зазначено про наступне. 15.08.2025 року відповідач звертався листом №25/510 до позивача щодо реструктуризації поточного боргу за електричну енергію, в якому вказував, що зобов`язується погасити заборгованість, яка виникла по Договорам № 14418,14420,14425,14427 та гарантував здійснити оплату в термін з 01.09.2025 до 01.03.2026 року рівними частинами. Позивач у відповіді № 3555 від 25.08.2025 на лист відповідача повідомив про відмову у реструктуризації боргу по вказаним Договорам, яку відповідач вважає безпідставною. Позивач знає, що відповідач є підприємством критичної інфраструктури, яке забезпечує у воєнний час житлову послугу (послугу з управління багатоквартирним будинкам міста Запоріжжя) населенню міста та обслуговує понад 700 багатоквартирних будинків. Починаючи з лютого 2022 року працівниками ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» щоденно, незважаючи на обстріли та складні умови, викликані подіями, що відбуваються на території України, працюють цілодобово в штатному режимі, за затвердженими графіками, а також в повному обсязі усувають наслідки ракетних обстрілів та нападів воєнної агресії. Відповідач, як управитель багатоквартирних будинків, має забезпечити виконання покладених на нього зобов`язань щодо належного управління багатоквартирними будинками та фінансових зобов`язань, насамперед, з виплати заробітної плати, сплати податків до бюджету, розрахунків за енергоносії. Однак, у зв`язку із запровадженням воєнного стану на підприємстві виникла проблема зі спроможністю вчасно та в повному обсязі виконувати вищезазначені зобов`язання. Основною статтею доходів Товариства є оплата населенням за послуги з управління багатоквартирними будинками. Незважаючи на значне зменшення надходжень від споживачів послуг, житлова послуга надається в повному обсязі та без будь-яких обмежень. Проте, на сьогодні, рівень оплати за житлово-комунальні послуги значно знизився та складає 61%, що зумовлює дефіцит обігових коштів Товариства. Також відповідачем зазначено про проведення ним 21.10.2025 та 31.10.2025 оплати за електричну енергію згідно Договору № 14420 за червень 2025 року за платіжними інструкціями № 1267930202 на суму 150000,00 грн та №1267930308 на суму 130000,00 грн. Вказані докази свідчать про той факт, що відповідач підтверджує, що в нього дійсно є заборгованість зазначена в позовній заяві і він ніколи не заперечував її наявність, частково вже погасив та сплачує поточні нарахування. Також повідомлено суд та позивача, що до кінця поточного року заборгованість буде сплачена в повному обсязі.
18.11.2025 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, в якій зазначено, що відповідач частково здійснив оплату основного боргу за спірний період відповідно до платіжних інструкцій № 1267930202 від 21.10.2025 на суму 150000,00 грн та №1267930308 від 31.10.2025 на суму 130000,00 грн. Просив закрити провадження в частині сплаченої ТОВ «МДЛ Запоріжжя» суми 280000,00 грн основного боргу; стягнути з відповідача суму 671918,09 грн, з якої: сума 664829,78 грн - основний борг, сума 7088,31 грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості; стягнути з відповідача на користь позивача суму 8063,02 грн судового збору та повернути ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» судовий збір в сумі 3360,00 грн. 
Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 № 2019-VIII, постачання електричної енергії споживачам здійснюється на підставі договору постачання електричної енергії споживачу, що укладається між електропостачальником та споживачем.
Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті (ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Згідно з абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» в редакції Закону № 2628-VIII від 23.11.2018, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (набрання чинності 19.04.2018) затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі – ПРРЕЕ).
Пунктом 8 вказаної Постанови (в редакції змін, внесених Постановою НКРЕКП №2002 від 21.12.2018) визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуг), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
В пп. 1.2.15 п.1.2 ПРРЕЕ у відповідній редакції, зокрема, встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.
За умовами абз. 1 п. 3.1.1., абз. 1 п. 3.2.1. ПРРЕЕ, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником “останньої надії”. Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника “останньої надії” визначаються у встановленому законодавством порядку. Електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних вебсайтах.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.07.2018 № 807, Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (код ЄДРПОУ 42093239) видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.
Отже ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» (позивач у справі) є суб`єктом господарювання, який утворився під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії згідно з п. 13 Розділу ХVІІ Закону України «Про ринок електричної енергії» та починаючи з 01.01.2019 виконує функції постачальника універсальних послуг на території Запорізької області. 
Зі змісту п.п. 3.1.7, 3.1.8, 3.1.9 ПРРЕЕ слідує, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції. Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.
Частиною 1 статті 634 ЦК України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших, стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як зазначив позивач і підтверджується матеріалами справи, між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (Споживач, відповідач у справі) був укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019, якому присвоєно № 14420, шляхом споживання електричної енергії та здійснення оплати за спожитий обсяг електроенергії (далі – Договір).
Пунктами 2.1, 2.2 Договору зокрема визначено, що за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежу згідно з умовами цього договору. Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.
За умовами п.п. 5.1, 5.2 Договору, Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 3 до цього Договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника.
Відповідно до положень п.п. 5.8, 5.9, 5.10 Договору розрахунковим періодом за ним є календарний місяць. Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника. Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.
Додатком № 3 до Договору є Комерційна пропозиція «Універсальна» про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Запоріжжяелектропостачання». 
За умовами пункту 4 Додатку № 3 до Договору «Спосіб та терміни оплати», зокрема, визначено, що розрахунковий період для обсягу спожитої електричної енергії становить один місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. Остаточний розрахунок має здійснюватися не пізніше 5 (п`яти) робочих днів після закінчення розрахункового періоду на підставі самостійно отриманого Споживачем у Постачальника рахунка або самостійно сформованого рахунку в «особистому кабінеті споживача» на офіційному сайті Постачальника. Оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника (далі – спецрахунок), зазначений у Договорі або розрахункових документах. Датою оплати є дата надходження коштів на спецрахунок Постачальника.
Як зазначено позивачем у позові, в порушення умов Договору в частині здійснення оплати за спожиту електричну енергію та ПРРЕЕ у відповідача, з урахуванням часткової оплати, виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.05.2025 по 31.07.2025 у розмірі 944829,78 грн, що стало підставою для звернення з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі.
З положень ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України слідує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.
Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».
Зі змісту ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» слідує, що споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до п. 4.1. ПРРЕЕ, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються відповідно до укладених договорів.
Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (п. 4.3 ПРРЕЕ).
У п. 4.12 ПРРЕЕ визначено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Матеріали справи свідчать, що у відповідь на лист ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» від 06.08.2025 № 2985 «Щодо підтвердження спожитих обсягів електричної енергії», АТ «Запоріжжяобленерго», як адміністратором комерційного обліку, листом від 21.08.2025 № 0072-66/5047 була надана підтверджуюча інформація про здійснення ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» постачання електричної енергії споживачу – ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» (код ЄДРПОУ 41279924) у розрахунковому періоді з 01.05.2025 по 31.07.2025 в обсязі наведеному в Додатку 1 до цього листа.
ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» було сформовано рахунки на оплату фактично спожитої ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» електричної енергії (Договір №14420 від 01.01.2019), копії яких містяться в матеріалах справи, а саме:
- №55014420250519 від 10.06.2025 за травень 2025 року на суму 424928,59 грн;
- №55014420250619 від 09.07.2025 за червень 2025 року на суму 387852,30 грн;
- №55014420250719 від 11.08.2025 за липень 2025 року на суму 406977,48 грн.
Вказані рахунки на оплату містять підписи з боку Постачальника та Споживача. 
Крім того, в матеріалах справи наявні копії підписаних сторонами Актів прийняття-передавання товарної продукції за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 14420 від 01.01.2019 за травень 2025 на суму 424928,59 грн, за червень 2025 на суму 387852,30 грн та за липень 2025 на суму 406977,48 грн.
Загальна сума вартості спожитої відповідачем електричної енергії за вищевказаний період склала 1219758,37 грн.
За платіжними інструкціями №1267929712 від 02.09.2025 на суму 224928,59 грн та №1267929998 від 30.09.2025 на суму 50000,00 грн ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» було перераховано на рахунок ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» оплату за спожиту електричну енергію у травні 2025 в загальному розмірі 274928,59 грн.
Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за спожиту електричну енергію за період травень – липень 2025 року, з урахуванням здійсненої відповідачем часткової оплати за травень 2025 року в сумі 274928,59 грн, заборгованість відповідача становить 944829,78 грн.
Відповідач – ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» факт виникнення заборгованості у вказаному розмірі не заперечив, як то вбачається з його відзиву, який надійшов до суду 05.11.2025, зазначивши, що визнає позовні вимоги в повному обсязі. При цьому, відповідачем також зазначено, що ним проведено оплату за електричну енергію за червень 2025 року, на підтвердження чого до відзиву додані копії платіжних інструкцій №1267930202 від 21.10.2025 на суму 150000,00 грн та №1267930308 від 31.10.2025 на суму 130000,00 грн.
18.11.2025 до суду від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині, в якій зазначено, що відповідач частково здійснив оплату основного боргу за спірний період відповідно до платіжних інструкцій № 1267930202 від 21.10.2025 на суму 150000,00 грн та №1267930308 від 31.10.2025 на суму 130000,00 грн. 
Просив закрити провадження в частині сплаченої ТОВ «МДЛ Запоріжжя» суми 280000,00 грн основного боргу; стягнути з відповідача 671918,09 грн, з яких: 664829,78 грн - основний борг, 7088,31 грн 3% річних від простроченої суми заборгованості; стягнути з відповідача на користь позивача суму 8063,02 грн судового збору, а також повернути ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» судовий збір в сумі 3360,00 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
З огляду на вищевикладене, оскільки після звернення позивача з позовом до суду відповідач здійснив часткове погашення основного боргу в загальному розмірі 280000,00грн, провадження у справі в цій частині вимог підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, за відсутністю предмета спору. 
Таким чином, з урахуванням усіх здійснених відповідачем оплат, заборгованість відповідача за спірний період складає 664829,78 грн. 
Доказів оплати відповідачем вказаної заборгованості матеріали справи не містять. 
За змістом ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 664829,78 грн основного боргу є законними та обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, тому позов в цій частині судом задовольняється.
Крім того, у зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошових зобов`язань позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суму 7088,31 грн - 3% річних, що нараховані за загальний період прострочення з 18.06.2025 по 01.10.2025 включно, з урахуванням часткових оплат, здійснених відповідачем 02 та 30 вересня 2025 (згідно з доданим до позовної заяви розрахунком).
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (такі висновки наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Як слідує з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за договором у спірний період належним чином не виконував, в т.ч. здійснював часткові оплати із порушенням визначеного договором строку внесення оплати за спожиту у відповідних розрахункових періодах електричну енергію.
Отже факт порушення грошового зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії у спірний період підтверджується матеріалами справи, що також не заперечено самим відповідачем у відзиві. 
Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних та встановлено, що його здійснено правильно, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми 7088,31грн 3% річних задовольняються судом у заявленому позивачем розмірі.
У позовній заяві позивач також просив відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України доручити органу (особі), що буде виконувати рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 944829,78 грн, починаючи з 02.10.2025 і до моменту остаточного виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
Враховуючи встановлені вище обставини щодо здійснення відповідачем після звернення позивача з позовом до суду часткової оплати основного боргу 21.10.2025 та 31.10.2025 на суму 280000,00 грн та висновки суду про закриття провадження у справі в цій частині і стягнення з відповідача залишку основного боргу в розмірі 664829,78 грн, на підставі вищевказаної норми Господарського процесуального кодексу України, судом задовольняється клопотання позивача в частині зазначення про нарахування 3% річних на суму 664829,78 грн основного боргу з 02.10.2025 і до моменту виконання відповідачем рішення в цій частині з урахуванням приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, за наступною формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума відсотків річних, де: СОБ - сума основного боргу, який стягнуто рішенням суду у даній справі, існуючий на час здійснення розрахунку; 3- розмір відсотків річних; КДП - кількість днів прострочення; КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються відсотки.
При цьому, суд визнав за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу за спожиту електричну енергію, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, за визначеною вище формулою.
Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами витрат зі сплати судового збору, суд враховує наступне.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Відповідно до п.2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Матеріали справи свідчать, що позивач при зверненні до суду за платіжною інструкцією №7283 від 06.10.2025 сплатив за подання позовної у даній справі судовий збір у розмірі 11423,02 грн (1,5 відсотка ціни позову із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки судового збору).
За змістом п. 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом). 
Враховуючи, що суд дійшов до висновку про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення суми 280000,00 грн основного боргу за відсутністю предмета спору, і зважаючи на надходження від позивача відповідної заяви про повернення частини судового збору у зв`язку із закриттям провадження у вказаній частині позовних вимог, позивачу належить до повернення з Державного бюджету України сума 3360,00 грн судового збору.
З положень ч. 1 ст. 130 ГПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слідує, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
На підставі викладеного, у зв`язку із визнанням відповідачем позову (про що зазначено у відзиві) до початку розгляду справи по суті, позивачу також підлягає поверненню з Державного бюджету 50 % судового збору від суми 8063,02 грн судового збору, а саме - судовий збір у розмірі 4031,51 грн. 
Таким чином, всього до повернення позивачу з державного бюджету підлягає судовий збір у загальному розмірі 7391,51 грн. 
З урахуванням усього вищевикладеного в частині судового збору та відповідно до приписів статті 129 ГПК України, інша частина судового збору, а саме – у розмірі 4031,51грн, покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 130, 191, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі № 908/3216/25 в частині вимог про стягнення суми 280000 грн 00 коп. основного боргу за відсутністю предмета спору. 
В частині вимог про стягнення з відповідача суми 671918,09 грн, з якої: сума 664829,78 грн - основний борг, сума 7088,31 грн - 3% річних – позов задовольнити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», код ЄДРПОУ 41279924 (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-В) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», код ЄДРПОУ 42093239 (69063, м.Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35) суму 664829 (шістсот шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять дев`ять) 78 коп. основного боргу, суму 7088 (сім тисяч вісімдесят вісім) грн 31 коп. – 3 % річних та суму 4031 (чотири тисячі тридцять одну) грн 51 коп. витрат зі сплати судового збору.
Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму 664829,78 грн основного боргу з 02.10.2025 і до моменту виконання судового рішення в цій частині. Розрахунок 3% річних здійснювати за формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума відсотків річних, де: СОБ - сума основного боргу, який стягнуто рішенням суду у даній справі № 908/3216/25, існуючого на час здійснення розрахунку; 3 - розмір відсотків річних; КДП - кількість днів прострочення; КДР - кількість днів у році, у якому нараховуються відсотки.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», код ЄДРПОУ 42093239 (69063, м. Запоріжжя, вул.Олександрівська, буд. 35) з Державного бюджету України суму 7391 (сім тисяч триста дев`яносто одну) грн 51 коп. судового збору, сплаченого (перерахованого) за платіжною інструкцією №7283 від 06.10.2025 на суму 11423,02 грн.
Дана ухвала є підставою для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», код ЄДРПОУ 42093239 (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35) з Державного бюджету України суми 7391 (сім тисяч триста дев`яносто одна) грн 51 коп., сплаченого (перерахованого) за платіжною інструкцією №7283 від 06.10.2025 на суму 11423,02 грн.

Рішення складено та підписано 21.01.2026. 
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя О.С. Боєва