ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року	Львів	Справа № 460/5487/24 пров. № А/857/11924/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року (ухвалене головуючим – суддею Комшелюк Т.О. у м. Рівне) у справі № 460/5487/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просив з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог: 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.04.2023 № 956120178551 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції змін, внесених на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 1307) на підставі довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження за період з 18.06.1986 по 28.06.1986 та з 13.08.1986 по 23.08.1986 від 28.03.2023 №210, виданої Комунальним підприємством «Рівненське шляхово експлуатаційним управлінням автомобільних доріг»; 
зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію починаючи з 23.11.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції змін, внесених на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307) на підставі довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження за період з 18.06.1986 по 28.06.1986 та з 13.08.1986 по 23.08.1986 від 28.03.2023 №210, виданої Комунальним підприємством «Рівненське шляхово-експлуатаційним управлінням автомобільних доріг».
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що перебуває на обліку у Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач 2) та отримує пенсію по інвалідності як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС. 31.03.2023 позивач звернувся до відповідача 2 з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження за період з 18.06.1986 по 28.06.1986 та з 13.08.1986 по 23.08.1986 від 28.03.2023 №210, виданої Комунальним підприємством «Рівненське шляхово експлуатаційним управлінням автомобільних доріг». Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1) за наслідками розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів відмовлено у перерахунку пенсії позивача у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих суми заробітної плати. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують право позивача на пенсійне забезпечення. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.04.2023 № 956120178551 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції змін, внесених на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 1307) на підставі довідки про заробітну плату від 28.03.2023 №210, виданої Комунальним Рівненським шляхово-експлуатаційним управлінням автомобільних доріг. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 23.11.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції змін, внесених на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307) на підставі довідки про заробітну плату від 28.03.2023 №210, виданої Комунальним Рівненським шляхово-експлуатаційним управлінням автомобільних доріг. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 23.11.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції змін, внесених на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307) на підставі довідки про заробітну плату від 28.03.2023 №210, виданої Комунальним Рівненським шляхово-експлуатаційним управлінням автомобільних доріг. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи, які підтверджують період роботи в зоні відчуження із зазначенням населених пунктів та кількості робочих годин щоденно в зоні відчуження (наприклад табель обліку робочого часу, шляховий лист, особові рахунки з розшифровкою кодів виплат того часу) є обов`язковою підставою при нарахуванні заробітку за виконання роботи в зоні відчуження та відповідно призначенні пенсії.
Особи, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, але з вини організації в складі якої особа виконувала роботу в зоні відчуження, не було збережено первинні документи, які підтверджують період роботи в зоні відчуження, мають право на призначення/перерахунок пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
При цьому суд зазначив, що на працівника, не можна покладати відповідальність за відсутність на підприємстві в складі якого особа виконувала роботу в зоні відчуження, первинних документів, які підтверджують період роботи в зоні відчуження. Відсутність первинних документів не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо призначення/перерахунку пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків на підставі cт. 54 Закону № 796-ХІІ.
Отож відсутність первинних документів не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990 роках. Відповідальність за відсутність первинних документів докладається на власника підприємства, а не працівника (пенсіонера).
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржили відповідачі, у апеляційних скаргах покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС.
Згідно довідки №210 від 28.03.2023, виданої Комунальним Рівненським шляхово-експлуатаційним управлінням автомобільних доріг, ОСОБА_1 працював у населених пунктах зони відчуження ст. Вільче-Прип`ять-Чорнобиль з 18.06.1986 до 28.06.1986, з 13.08.1986 до 23.08.1986 за місцем роботи - Рівненське ШЕУ на посаді водія, тарифна ставка - 0,659крб. Зона небезпеки - 30 км. Кратність - 3. Доплата за роботу у вихідні та святкові дні 1 год, сума - 10,35 у період з 18-28.06.1986; доплата за роботу у вихідні та святкові дні 1 год, сума - 10,35 у період з 13-23.08.1986. Всього 227,68 за кожен період окремо. Заробітна плата працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, з якої визначається пенсія: 18-28.06.1986 - 227,68, 13-23.08.1986 -227,74.
31.03.2023 позивач подав до відповідача 2 заяву про перерахунок пенсії по інвалідності згідно статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням довідки про заробітну плату №210 від 28.03.2023, виданої Комунальним Рівненським шляхово-експлуатаційним управлінням автомобільних доріг.
За принципом екстериторіальності вказана заява та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області.
Рішенням відповідача 1 від 05.04.2023 №956120178551 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивача. Вік заявника становить 62 роки. Страховий стаж становить 25 років 11 днів. Заявником надано довідку про заробітну плату №210 від 28.03.2023, видану Комунальним Рівненським шляхово-експлуатаційним управлінням автомобільних доріг. Вищезазначена довідка направлена на зустрічну перевірку. Довідка буде прийнята до розрахунку після проведення спеціалістами Відділу контрольно-перевірочної роботи перевірки первинних документів на підставі яких вона видана. Враховуючи вищезазначене, відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих суми заробітної плати.
Актом перевірки достовірності документів щодо підтвердження достовірності довідки виданої для призначення (перерахунку) пенсії від 26.06.2023 №1700-1102-1/4377 встановлено, що ОСОБА_1 , водія Рівненської шляхово-експлуатаційної дільниці дійсно з 18 червня 1986 року по 27 червня 1986 року, терміном на 10 днів та з 13 серпня 1986 року по 23 серпня 1986 року, терміном на 11 днів було відряджено в Київську область ж. д. ст. Вільча, в довідці період зазначений невірно. Разом з тим, підтвердити розрахунки в довідці від 28.03.2023 №210 неможливо у зв`язку із відсутністю вище описаних первинних документів, а в особових рахунках виплати зазначені загальними сумами без розшифрування. Довідка від 28.03.2023 №210 недостовірна.
18.04.2024 представником позивача надіслано до відповідача 2 запит з проханням, зокрема, надати копію рішення, прийнятого за наслідками розгляду заяви від 31.03.2023, надіслати копію акту перевірки.
24.04.2024 пенсійний орган надав представнику позивача копії запитуваних документів. А також зазначено, що рішення від 05.04.2023 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії не переглядалося та повторне рішення з урахуванням результатів проведеної перевірки достовірності відомостей, зазначених у довідці від 28.03.2023 №210 не виносилося у зв`язку з відсутністю первинних документів.
Вважаючи, рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції змін, внесених на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 1307) на підставі довідки про заробітну плату, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно з частиною 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.11.1991 (далі - Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.
Статтею 9 Закону №796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Відповідно до ст. 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Згідно примітки «*» тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Частиною 1, 2 ст. 54 Закону № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Отже, особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та є інвалідами ІІ групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до статті 54 Закону № 796-XII мають право на пенсію по інвалідності та можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
З матеріалів справи слідує, що позивач , отримує пенсію по інвалідності як інвалід другої групи відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок №1210) механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи (пункт 2 Порядку № 1210).
Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Порядку № 1210 у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється, виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.
Відповідно до пункту 7 Порядку №1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати (доходу), яку (який) вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата (дохід) для розрахунку пенсії не може бути нижчою (нижчим) від фактично одержаної суми у зазначений період.
Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Відтак, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивачем разом з заявою про перерахунок пенсії від 31.03.2023 надано довідку №210 від 28.03.2023, видану Комунальним Рівненським шляхово-експлуатаційним управлінням автомобільних доріг.
Згідно вказаної довідки ОСОБА_1 працював у населених пунктах зони відчуження ст. Вільче-Прип`ять-Чорнобиль з 18.06.1986 до 28.06.1986, з 13.08.1986 до 23.08.1986 за місцем роботи -Рівненське ШЕУ на посаді водія, тарифна ставка 0,659крб. Зона небезпеки - 30 км. Кратність - 3. Доплата за роботу у вихідні та святкові дні 1 год, сума - 10,35 у період з 18-28.06.1986; доплата за роботу у вихідні та святкові дні 1 год, сума - 10,35 у період з 13-23.08.1986. Всього 227,68 за кожен період окремо. Заробітна плата працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, з якої визначається пенсія: 18-28.06.1986 - 227,68, 13-23.08.1986 - 227,74.
Натомість відповідачем 1 було відмовлено позивачу у перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки, з підстав відсутності підтвердження її первинними документами та виявленої розбіжності у періоді у якому позивач перебував у зоні відчуження.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що періоди перебування позивача у зоні відчуження, зазначені у довідці №210 від 28.03.2023 відповідають періодам, які зазначені в інших довідках про період роботи позивача в зоні відчуження, що були надані відповідачу 2 раніше, а тому такі доводи не заслуговують на увагу.
Надаючи оцінку правомірності рішення відповідача, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку №22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Форму довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках затверджено наказом Міністерства соціального захисту населення України від 12.10.2012 №644.
Так, надана позивачем довідка про заробітну плату в зоні відчуження від 28.03.2023 №210 містить всі необхідні реквізити, має печатку, штамп, підписи.
Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.1992 р. № 09-3751, вирішення грошових вимог осіб, які в 1986 - 1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і зоні відчуження і їм не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених розмірів, повинно проводитись відповідно до чинного законодавства України.
Таким чином, роботодавець в разі якщо заробітна плата працівнику була зазначена та виплачена невірно повинен видати довідку не про фактично отриману заробітну плату, а зобов`язаний провести перерахунок заробітної плати та видати довідку про фактично зароблену заробітну плату.
Починаючи з 15.03.1996 листом Міністерства соціального захисту населення України від 27.02.1996 №01-3/244-013-2 запроваджено форму довідки про заробіток, наведену в додатку до даного листа, яку необхідно подавати для призначення пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Пунктом 1 листа Міністерства соціального захисту населення України від 27.02.1996 № 01-3/244-013-2 рекомендовано при розгляді документів для призначення пенсій звертати особливу увагу, зокрема на те, щоб довідка про заробіток за роботу в зоні відчуження повинна бути заповнена по всіх реквізитах, мати штамп і печатку підприємства (організації), дату видачі довідки. На зворотному боці довідки бухгалтеру потрібно описати розрахунки сум зарплатних виплат, які вказано на лицьовій стороні. Ці розрахунки завіряються підписом бухгалтера та печаткою підприємства.
Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.1992 р. № 09-3751, вирішення грошових вимог осіб, які в 1986 - 1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і зоні відчуження і їм не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених розмірів, повинно проводитись відповідно до чинного законодавства України.
Таким чином, роботодавець в разі якщо заробітна плата працівнику була зазначена та виплачена невірно повинен видати довідку не про фактично отриману заробітну плату, а зобов`язаний провести перерахунок заробітної плати та видати довідку про фактично зароблену заробітну плату.
Починаючи з 15.03.1996 листом Міністерства соціального захисту населення України від 27.02.1996 №01-3/244-013-2 запроваджено форму довідки про заробіток, наведену в додатку до даного листа, яку необхідно подавати для призначення пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Пунктом 1 листа Міністерства соціального захисту населення України від 27.02.1996 № 01-3/244-013-2 рекомендовано при розгляді документів для призначення пенсій звертати особливу увагу, зокрема на те, щоб довідка про заробіток за роботу в зоні відчуження повинна бути заповнена по всіх реквізитах, мати штамп і печатку підприємства (організації), дату видачі довідки. На зворотному боці довідки бухгалтеру потрібно описати розрахунки сум зарплатних виплат, які вказано на лицьовій стороні. Ці розрахунки завіряються підписом бухгалтера та печаткою підприємства.
В листі відповідача №1700-0202-8/23276 від 24.04.2024 зазначено, що за матеріалами справи була проведена перевірка по факту наданої довідки від 28.03.2023 №210 та складено акт від 26.06.2023. В ході перевірки було виявлено, що в довідці період зазначений невірно. Підтвердити розрахунки в довідці від 28.03.2023 №210 неможливо у зв`язку із відсутністю вище описаних первинних документів, а в особових рахунках виплати зазначені загальними сумами без розшифрування.
Відповідно листа Міністерства соціального захисту населення України від 27.02.1996 № 01-3/244-013-2 нарахування заробітку за виконання роботи в зоні відчуження провадиться лише на підставі первинних документів завірених організацією в складі якої особа виконувала роботи в зоні відчуження, які підтверджують період роботи в зоні відчуження із зазначенням населених пунктів та кількості робочих годин щоденно в зоні відчуження (наприклад табель обліку робочого часу, шляховий лист, особові рахунки з розшифровкою кодів виплат того часу) або на підставі рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення чи рішення комісії по трудовим спорам.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що первинні документи, які підтверджують період роботи в зоні відчуження із зазначенням населених пунктів та кількості робочих годин щоденно в зоні відчуження (наприклад табель обліку робочого часу, шляховий лист, особові рахунки з розшифровкою кодів виплат того часу) є обов`язковою підставою при нарахуванні заробітку за виконання роботи в зоні відчуження та відповідно призначенні пенсії.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Особи, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, але з вини організації в складі якої особа виконувала роботу в зоні відчуження, не було збережено первинні документи, які підтверджують період роботи в зоні відчуження, мають право на призначення/перерахунок пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
При цьому суд зазначає, що на працівника, не можна покладати відповідальність за відсутність на підприємстві в складі якого особа виконувала роботу в зоні відчуження, первинних документів, які підтверджують період роботи в зоні відчуження. Відсутність первинних документів не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо призначення/перерахунку пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків на підставі cт. 54 Закону № 796-ХІІ.
Відтак, відсутність первинних документів не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986- 1990 роках. Відповідальність за відсутність первинних документів докладається на власника підприємства, а не працівника (пенсіонера).
Таким чином, наведене вище у своїй сукупності є підставою для висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо відмови перерахувати та виплачувати пенсію позивачу з урахуванням довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження від 28.03.2023 №210, виданої Комунальним підприємством «Рівненське шляхово експлуатаційним управлінням автомобільних доріг», у зв`язку з чим рішення відповідача 1 від 05.04.2023 №956120178551 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
А належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача на пенсійне забезпечення буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 23.11.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції змін, внесених на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307) на підставі довідки про заробітну плату від 28.03.2023 №210, виданої Комунальним Рівненським шляхово-експлуатаційним управлінням автомобільних доріг та зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити виплату пенсії позивачу починаючи з 23.11.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції змін, внесених на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1307) на підставі довідки про заробітну плату від 28.03.2023 №210, виданої Комунальним Рівненським шляхово-експлуатаційним управлінням автомобільних доріг, тим самим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційних скарг не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 460/5487/24 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула