ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 212/7251/24	

Головуючий суддя І інстанції – Зімін М.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21.10.2024 в адміністративний справі № 212/7251/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.07.2024 № 216268.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21.10.2024 визнано неповажними підстави пропуску строку звернення до суду та залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.
ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене судове рішення як незаконне та прийняти нову постанову, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що останній пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а саме у зв`язку з тим, що діяли стабілізаційні відключення, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду. До того ж пропуск строку є незначним (1 день).
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, визначений ст. 286 КАС України, а підстави для його поновлення – відсутні.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі “Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства”, пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі “ВАТ “Нафтова компанія “Юкос” проти Росії”).
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відлік строку для звернення до суду у випадку, зокрема, незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльністю в адміністративних справах розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття “дізнався” та “повинен був дізнатись”.
Так, під поняттям “дізнався” необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття “повинен був дізнатися” необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Як видно з матеріалів справи, предметом спірних правовідносин виступає правомірність постанови по справі про адміністративне правопорушення від 08.07.2024 № 216268.
Відтак, в силу приписів ч. 2 ст. 286 КАС України, строк звернення до суду з даним позовом становить десять днів, який починає обчислюватись з дня їх ухвалення.
Так, згідно копії наведеної постанови, остання була отримана позивачем особисто 08.07.2024 року, що підтверджується підписом останнього на вказаній постанові.
В свою чергу, відповідно до позначки про отримання документу судом першої інстанції, адміністративний позов був поданий позивачем до суду 19.07.2024 року, тобто поза межами строку, визначеного ст. 286 КАС України.
Згідно пояснень позивача, відображених як в поданому до суду першої інстанції клопотанні про поновлення строку на подання адміністративного позову, так і в апеляційній скарзі, пропуск наведеного строку був обумовлений стабілізаційним відключенням електроенергії в місті Кривому Розі у період з 09.07.2024 по 19.07.2024 року.
Так, згідно повідомлень НЕК «Укренерго», у вказаний період на території міста Кривий Ріг дійсно діяли стабілізаційні відключення.
Беручи до уваги вищезазначене та враховуючи подання позивачем адміністративного позову з пропуском строку на 1 день, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку останній не допустив тривалого необ`єктивного зволікання з поданням адміністративного позову, а пропуск строку на подання адміністративного позову є вочевидь незначним, що свідчить про поважність підстав його пропуску та необхідність поновлення строку на його подання. 
Відтак, з огляду на наведені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку відносно безпідставності висновків суду першої інстанції щодо неповажності підстав пропуску строку на подання адміністративного позову та, як наслідок, безпідставності залишення його без розгляду за наведених в ухвалі суду підстав.
Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 316, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21.10.2024 по справі №212/7251/24 – скасувати.
Матеріали справи № 212/7251/24 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає на підставі ч. 2 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва