ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/4141/25 Суддя (судді) першої інстанції: Паламар П.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Грибан І.О.
судді: Ключкович В.Ю.
Кузьмишина О.М.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Адвокат Захарченко Н.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
-визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за період з жовтня 2023 року по лютий 2024 року з урахуванням фактично виплачених сум;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за період з жовтня 2023 року по лютий 2024 року з урахуванням фактично виплачених сум.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 21.04. позовну заяву залишено без руху і надано строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю десять днів з моменту отримання копії даної ухвали суду, оскільки позов подано із пропуском тримісячного строку звернення до суду та, в порушення вимог ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, не додано до позову заяви про поновлення цього строку з доказами поважності причин його пропуску.
01.05.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява поновлення строку звернення до суду з посиланням на практику Верховного Суду та зазначенням, що відповідач тривалий час не виплачував вказані суми з посиланням на необхідність зібрання відповідних документів, і лише на звернення адвоката повідомив про відмову у виплаті спірних сум додаткової винагороди.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 позовну заяву повернуто позивачу.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення судом норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06. 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06. 2025 року справу на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача та третьої особи до суду апеляційної інстанції не надходив.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів виходить з наступного.
Предметом спору у цій справі є нарахування та виплата додаткового виду грошового забезпечення військовослужбовця за період з жовтня 2023 року по лютий 2024 року.
Повертаючи позовну заяву позивачу суд першої інстанції керувався ст. 110 КЗпП України, яка визначає обов`язок роботодавця при кожній виплаті заробітної плати повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. У зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач повинен знати про невиплату йому грошового забезпечення за спірний період при кожній щомісячній виплаті грошового забезпечення. Оскільки позивач з даним позовом звернувся лише в квітні 2025 року, то він пропустив строк звернення до суду, визначений частиною другою статті 233 КЗпП України, у редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року.
Колегія суддів з даного приводжу звертає увагу на те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що мало відбутися шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні) або надання належної відповіді про підстави ненарахування додаткових видів грошового забезпечення.
Отже, саме вказані обставини є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду у спірних правовідносинах.
Аналогічний висновок щодо перебігу строку звернення до суду в подібних правовідносинах сформовано Верховним Судом у постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23.
З матеріалів справи не вбачається, що судом першої інстанції вказані обставини досліджувалися, а доводам представника позивача щодо отримання від відповідача належної інформації лише на адвокатський запит, суд належної оцінки не надав, дійшовши передчасного висновку про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції ,що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань та посадових осіб.
Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 р. по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.
Водночас, повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, гарантованого йому національним та європейським законодавством права на доступ до правосуддя.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 311, 312, 320, 321, 322, 325, 329, 331 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

О.М. Кузьмишина

(повний текст постанови складено 25.12.2025р.)