Справа № 163/2694/25 
Провадження № 1-кп/163/98/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року   Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Ковельського району Волинської області кримінальне провадження №12025030560000398 про обвинувачення
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Рівне Любомльського району Волинської області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої освіти, неодруженого, пенсіонера, раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 постановою Любомльського районного суду Волинської області у справі №163/2201/24 від 26.09.2024, яка набрала законної сили 08.10.2024, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, вчинив дії щодо її умисного невиконання за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 17.09.2025 о 16 годині 22 хвилини, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, в порушення п.2.1. Правил дорожнього руху керував автомобілем марки «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Дружби в селі Рівне Ковельського району Волинської області.
Таким чином, ОСОБА_4 умисно невиконував постанову суду, що набрала законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю та показав, що дійсно постановою Любомльського районного суду Волинської області був позбавлений права керування, однак не виконував постанови та керував автомобілем. 
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив, що не оспорює і визнає доведеними спосіб, час, місце, мотив вчинення ним кримінального правопорушення та фактичні обставини обвинувачення.
За таких обставин при згоді сторін кримінального провадження суд дослідив докази в порядку ч.3 ст.349 КПК України і дійшов висновку про повну доведеність винуватості ОСОБА_4 в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують покарання, до яких суд відносить щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що після цього випадку керування транспортним засобом, за який його було виявлено працівниками поліції, він більше не керує автомобілем. 
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, оскільки після пред`явлення підозри ОСОБА_4 не притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами.
Суд дійшов висновку, що обвинувачений усвідомив протиправність своїх дій, їхні наслідки та виявив готовність нести за них відповідальність. Зазначені обставини свідчать про його щире каяття та реальне прагнення до виправлення.
Обставини, що обтяжують покарання, ОСОБА_4 не інкримінувались і судом не встановлені.
З огляду на викладене, покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції закону, за яким його притягують до кримінальної відповідальності.
Санкція статті передбачає два види покарання: штраф або позбавлення волі на строк до трьох років. Суд не вважає за доцільне призначати покарання у вигляді штрафу, оскільки обвинувачений не працює, є пенсіонером, має незначний дохід та в судовому засіданні заявив, що можливості сплачувати штраф у нього немає. Враховуючи такі обставини, покарання у виді штрафу не буде дієвим.
З огляду на те, що обвинувачений визнав свою винуватість, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд, з урахуванням вимог статті 69-1 Кримінального кодексу України, вважає за необхідне та достатнє призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі мінімальним строком із звільненням від його відбування з мінімальним іспитовим строком.
Таке покарання є справедливим, пропорційним та на переконання суду достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає принципу індивідуалізації покарання та меті кримінального провадження, визначеній у ст.2 КПК України.
Процесуальні витрати, речові докази відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовано, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя         ОСОБА_1