номер провадження справи 5/202/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 Справа № 910/13111/25
м. Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Соколові А.А., розглянувши матеріали справи
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ВДМ.” (пр. Маяковського, буд. 68, оф. 233, м. Київ, 02232; код ЄДРПОУ 41993407)
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “СП “АТАД К” (вул. Гребельна, буд. 5, каб. 1, м. Запоріжжя, 69096; код ЄДРПОУ 22909018)
про стягнення 330 980,00 грн.,

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

22.10.2025 до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “ВДМ.” до Товариства з обмеженою відповідальністю “СП “АТАД К” про стягнення 330 980,00 грн.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.10.2025 № 910/13111/25 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ВДМ.” до Товариства з обмеженою відповідальністю “СП “АТАД К” про стягнення 330 980,00 грн. на підставі ст. 31 Господарського процесуального кодексу України передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до господарського суду Запорізької області. 
02.12.2025 матеріали справи № 910/13111/25 надійшли до господарського суду Запорізької області. 
02.12.2025 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.
Ухвалою суду від 04.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13111/2 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочато з 25.12.2025, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії та подати усі наявні в них докази, які стосуються предмету спору.
Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.
Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Як вбачається з позовної заяви в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 03.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю “ВДМ.” (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “СП “АТАД К” (Замовник) укладений договір № 7 на виконання робіт по улаштуванню і ремонту цементно-піщаної стяжки та нанесення полімерного покриття у приміщенні паркінгу (Договір). Відповідно до п. 1.1. договору, в порядку та на умовах, передбачених цим договором, замовник зобов`язався надати площу, а виконавець прийняти надану площу і виконати роботи згідно переліку зазначеному у п.п. 1.1.1-1.1.3 договору. Згідно з п. 1.2. договору, загальна сума договору визначена методом прямої домовленості сторін і врахування всіх витрат виконавця, пов`язаних з виконанням п. 1.1., 1.1.1., 1.1.2., 1.1.3., 1.1.4. та узгоджена у Договірній ціні, яка становить 950 000,00 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 158 333,33 грн. ТОВ “ВДМ.” у повному обсязі виконані роботи за договором на загальну суму 950 000,00 грн., що підтверджується актами виконаних робіт № 27 від 30.04.2020, № 89 від 29.05.2025 та № 90 від 19.06.2020. Відповідач свої зобов`язання виконав частково сплативши 619 020,00 грн., у зв`язку з чим у ТОВ “СП “АТАД К” наявна заборгованість у розмірі 330 980,00 грн. Позивачем на адресу відповідача направлялись Акти надання послуг, акт звірки взаємних розрахунків та претензія щодо сплати заборгованості у 330 980,00 грн. Проте, вказана претензія залишена ТОВ “СП “АТАД К” без відповіді та задоволення, Акти з боку Відповідача не підписані та неповернуті. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з ТОВ “СП “АТАД К” на користь ТОВ “ВДМ.” основну заборгованість у розмірі 330 980,00 грн.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до даних “Діловодство спеціалізованого суду” Господарського суду Запорізької області у Товариства з обмеженою відповідальністю “СП “АТАД К” (код ЄДРПОУ 22909018) наявний зареєстрований електронний кабінет в підсистемі “Електронний суд” ЄСІКС.
З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 04.12.2025 про відкриття провадження у справі № 910/13111/25 направлена до електронного кабінету в підсистемі “Електронний суд” ЄСІКС ТОВ “СП “АТАД К” та відповідач отримав вказану ухвалу – 04.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи № 910/13111/25 в суді.
Станом на 03.02.2026 відповідач відзив на позовну заяву, запропонований надати ухвалою від 04.12.2025 до суду не направив, клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін суду не надав. 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.
03.02.2026 судом прийнято рішення. 
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю “ВДМ.” (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “СП “АТАД К” (Замовник) укладений договір № 7 на виконання робіт по улаштуванню і ремонту цементно-піщаної стяжки та нанесення полімерного покриття у приміщенні паркінгу (Договір).
Відповідно до п. 1.1. договору, в порядку та на умовах, передбачених цим договором, замовник зобов`язався надати площу, а виконавець прийняти надану площу і виконати такі роботи:
1.1.1. Улаштування і ремонт цементно-піщаної стяжки, установка відбійників, ін`єкційна гідроізоляція в двох місцях. Замовник сплачує за виконання даних робіт аванс у розмірі 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. у тому числі ПДВ, від загальної вартості робіт згідно даного договору.
1.1.2. Нанесення полімерного покриття узгодженої кольорової гамми (світло-сірий PAL 7040 Top Speed). Замовник сплачує за виконання даних робіт аванс у розмірі 350 000,00 грн. (триста п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. у тому числі ПДВ, від загальної вартості робіт згідно даного договору.
1.1.3. Нанесення розмітки на пілонах, підлозі, стінах, покраска пілонів. Замовник сплачує за виконання даних робіт аванс у розмірі 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. у тому числі ПДВ, від загальної вартості робіт згідно даного договору.
1.1.4. Після загального приймання робіт шляхом підписання інспектором технічного нагляду від Замовника та Замовником актів приймання-передачі, Замовник сплачує Виконавцю останній авансовий внесок у розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч) грн. 00 коп. у тому числі ПДВ.
1.1.5. Надалі за текстом «Роботи» на об`єкті, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 80, виконуються у приміщенні паркінгу, площею 990 м.кв.
Згідно з п. 1.2. договору, загальна сума договору визначена методом прямої домовленості сторін і врахування всіх витрат виконавця, пов`язаних з виконанням п. 1.1., 1.1.1., 1.1.2., 1.1.3., 1.1.4. та узгоджена у Договірній ціні, яка становить 950 000,00 грн. (дев`ятсот п`ятдесят тисяч грн.) 00 коп. у т.ч. ПДВ у сумі 158 333,33 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч триста тридцять три грн. тридцять три коп.).
Відповідно до п. 1.5. договору, замовник не пізніше 5-ти робочих днів з дати підписання договору сплачує аванс у розмірі 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. у тому числі ПДВ за виконання робіт згідно п. 1.1.1., від загальної вартості робіт згідно даного договору.
Згідно з п. 2.2. договору, виконавець зобов`язаний виконати роботи за договором протягом 40 (сорока) робочих днів, у разі надання замовником всіх необхідних умов для виконання робіт за адресою Договору.
Пунктом 3.4. договору визначено, що замовник після повідомлення виконавця про виконання робіт зобов`язаний у 5-денний термін підписати Акт виконаних робіт, або надати свої зауваження у разі непогодження, якщо на протязі п`яти днів акти не підписані і зауваження не надані, акти вважаються підписані, а матеріали списані.
Пунктом 3.6. договору сторони передбачили, що виконавець зобов`язаний у разі виникнення обґрунтованих зауважень замовника, щодо якості виконаних робіт, здійснити виправлення недоліків в строк до 10 (десяти) робочих днів з моменту виставлення вимоги замовника.
За невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 4.1. договору).
Цей договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по ньому (п. 7.1. договору).
Як зазначає ТОВ “ВДМ.” у позовній заяві, на виконання умов договору замовником сплачено на рахунок виконавця:
03.04.2020 року суму 250 000,00 грн. та в подальшому ТОВ “ВДМ.” допущено до паркінгу для виконання робіт;
30.04.2020 року суму 19 020,00 грн.;
06.05.2020 року після виконання робіт, виконавцем та інспектором з технічного нагляду від замовника (ІТН) Литвиненко Ю.В. підписаний акт надання послуг № 27 від 30.04.2020 року на суму 250 000,00 грн., в т.ч. ПДВ – 41 666,67 грн. (а.с. 16).
Згідно з вищевказаним актом, ТОВ “ВДМ.” виконало наступні роботи: улаштування і ремонт цементно-піщаної стіжки, установка відбійників, ін`єкційна гідроізоляція. Загальна вартість робіт склала 250 000,00 грн. Претензій по об`єму, якості та строком виконання робіт матеріали справи не містять.
06.06.2020 року після виконання робіт, виконавцем та інспектором з технічного нагляду від замовника (ІТН) Литвиненко Ю.В. підписаний акт надання послуг № 89 від 29.05.2020 року на суму 350 000,00 грн., в т.ч. ПДВ – 58 333,33 грн. (а.с. 17).
Згідно з вищевказаним актом, ТОВ “ВДМ.” виконало наступні роботи: нанесення полімерного покриття узгодженої кольорової гамми (світло-сірий PAL7040 TopSpeed). Загальна вартість робіт склала 350 000,00 грн. Претензій по об`єму, якості та строком виконання робіт матеріали справи не містять.
24.06.2020 року після виконання робіт, виконавцем та інспектором з технічного нагляду від замовника (ІТН) Литвиненко Ю.В. підписаний акт надання послуг № 90 від 19.06.2020 року на суму 350 000,00 грн., в т.ч. ПДВ – 58 333,33 грн. (а.с. 18).
Згідно з вищевказаним актом, ТОВ “ВДМ.” виконало наступні роботи: нанесення розмітки на пілонах, підлозі, стінах, покраска пілонів. Загальна вартість робіт склала 350 000,00 грн. Претензій по об`єму, якості та строком виконання робіт матеріали справи не містять.
Таким чином, загальна вартість фактично виконаних робіт склала 950 000,00 грн.
На виконання умов договору, 02.12.2020 ТОВ “ВДМ.” на адресу ТОВ СП “АТАД К” надіслані вищевказані акти надання послуг (а.с. 19-20).
Як зазначає ТОВ “ВДМ.” у позовній заяві, замовник не підписав вищевказані Акти надання послуг та здійснив оплату лише частини виконаних робіт на суму 619 020,00 грн.
12.09.2025 ТОВ “ВДМ.” на адресу ТОВ СП “АТАД К” надіслано претензію № б/н від 10.09.2025, в якій Виконавець зазначав про наявність заборгованості за договором № 7 від 03.04.2020 у розмірі 330 980,00 грн. та вимагав здійснити її оплату у строк до 18.09.2025 (а.с. 21-26).
В порушення умов договору відповідач оплату за виконані роботи у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим станом на 03.02.2026 сума основної заборгованості ТОВ СП “АТАД К” на користь ТОВ “ВДМ.” складає 330 980,00 грн.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, додаткові пояснення, проаналізувавши норми чинного законодавства суд при прийнятті рішення враховує наступне.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини за договором підряду.
Згідно з ч. 3 ст. 843 ЦК України, ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Частиною 1 статті 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Як встановлено судом, на виконання умов договору 02.12.2020 ТОВ “ВДМ.” на адресу ТОВ СП “АТАД К” надіслані Акти надання послуг № 27 від 30.04.2020 року на суму 250 000,00 грн., № 89 від 29.05.2020 року на суму 350 000,00 грн. та № 90 від 19.06.2020 року на суму 350 000,00 грн., які Відповідачем не підписані та на адресу Позивача не повернуті (а.с. 16-18). Доказів наявності зауважень щодо обсягу та якості виконаних робіт з боку ТОВ СП “АТАД К” матеріали справи не містять.
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору надані послуги, що безпосередньо підтверджується Актами наданих послуг на загальну суму 950 000,00 грн.
В порушення умов договору ТОВ СП “АТАД К” здійснив часткову оплату за виконані роботи на суму 619 020,00 грн.
На підставі викладеного, факт наявності заборгованості за договором № 7 від 03.04.2020 у розмірі 330 980,00 грн. підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, оскільки наведеними вище належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується факт порушення Відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 7 від 03.04.2020 щодо повної та своєчасно оплати за виконані роботи на суму 330 980,00 грн., тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідач своїм правом щодо надання заперечень на позов не скористався, письмовий відзив суду не направив, доказів погашення заборгованості не представив.
Контррозрахунку суми штрафу відповідачем суду не надано.
Підсумовуючи викладене суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.
При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, наголосив на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам. Отже, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі..
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача. 
Крім цього, у розділі VI позовної заяви позивачем зазначено, що понесені ним витрати становлять витрати на оплату судового збору та витрати на професійну правову допомогу, вимоги про стягнення якої буде заявлено додатково.
Частинами 1 та 2 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
В порушення вищевказаних вимог, у першій заяві по суті спору (позовній заяві) ТОВ “ВДМ.” не надав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс або які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 130, 233, 236 – 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “СП “АТАД К” (вул. Гребельна, буд. 5, каб. 1, м. Запоріжжя, 69096; код ЄДРПОУ 22909018) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ВДМ.” (пр. Маяковського, буд. 68, оф. 233, м. Київ, 02232; код ЄДРПОУ 41993407) основну заборгованість у розмірі 330 980 (триста тридцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору на суму 4 964 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 70 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.