ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/16520/24
категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 100000 грн на місяць за час участі у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у періоди з 24.02.2022 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 10.06.2022 та з 11.06.2022 по 28.06.2022;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 100000 грн на місяць за час участі у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у періоди з 24.02.2022 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 10.06.2022 та з 11.06.2022 по 28.06.2022;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 50000 грн на місяць за час виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями у складі діючого оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в період з 01.02.2023 по 28.02.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі 50000 грн на місяць за час виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями у складі діючого оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в період з 01.02.2023 по 28.02.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 13.07.2016 по 07.03.2023 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де виконувала обов`язки оператора відділення інформаційних систем інформаційно-телекомунікаційного центру; протягом цього періоду вона приймала безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України; наказом тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26.09.2019 № 105/дск ОСОБА_1 з 23.09.2019 була залучена до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях; відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2019 № 213 вона була відряджена до АДРЕСА_1 до Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил (в/ч НОМЕР_2 ) для виконання службових (бойових) завдань; наказом командувача об`єднаних сил від 28.09.2019 № 237/дск ОСОБА_1 з 23.09.2019 прибула до складу сил і засобів та безпосередньо брала участь у здійсненні зазначених заходів; розпорядженням з логістичного забезпечення від 27.06.2022 № Р-ОСУВ/4/227дск Об`єднаного командного пункту оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " вона була відряджена до цього угруповання, а з 29.06.2022 включена до його складу; довідка військової частини НОМЕР_3 від 10.06.2022 № 313/УОС/5263д, оформлена за формою додатку 1 до Доручення № 912/з/29, підтверджує її безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони; довідка військової частини НОМЕР_3 від 17.03.2023 № ОСУВХортиця/8/1171, оформлена за формою додатку 1 до Доручення № 5718/з, підтверджує виконання бойових (спеціальних) завдань у складі угруповання " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з 01.02.2023 по 28.02.2023; попри наявність цих довідок, додаткова винагорода за періоди участі не була нарахована та виплачена; у квітні 2024 адвокат ОСОБА_2 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом щодо стану виплати; листом від 05.07.2024 № 648/1847 військова частина НОМЕР_1 відмовила у виплаті з посиланням на сумніви щодо довідок від 10.06.2022 та 05.12.2022, але не вказала підстав для відмови щодо довідки від 17.03.2023.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що підписи на довідці від 10.06.2022 № 313/УОС/5263д та від 05.12.2022 № 313/ОТУЛ/9890д відрізняються, а сам підпис на довідці № 313/ОТУЛ/9890д відтворений з використанням факсиміле, що відповідно до п. 2.7.19.7. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України заборонено. Підстави, зазначені у довідці від 10.06.2022 № 313/УОС/5263д, викликають сумніви, оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 28.09.2019 № 237/дск та бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 від 12.02.2022 № БР-0174 обліковані до початку введення воєнного стану; не зазначено хто саме видав бойове розпорядження від 25.02.2022 № БР-0212 дск та наказ від 09.03.2022 № 45/дск; журнали ведення бойових дій військової частини НОМЕР_4 зареєстровані лише 15.05.2022, хоча період безпосередньої участі зазначений 24.02.2022. Викликають сумніви підстави у довідці від 05.12.2022 № 313/ОТУЛ/9890д, а саме накази командира військової частини НОМЕР_4 від 30.07.2022 № 48/дск та від 03.12.2022 № 173/дск видані значно пізніше зазначеного у довідці терміну безпосередньої участі у бойових діях старшого солдата ОСОБА_1 (з 11.06.2022 по 28.06.2022), а також сама довідка видана значно пізніше - лише 05.12.2022. Листом № 623/2/1835 від 05.09.2024 військова частина НОМЕР_2 інформувала, що витяги (копії) документів, що слугували підставами для видання довідок про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, військовою частиною НОМЕР_2 не надавались. Листом № 623/2/1905 від 16.09.2024 військова частина НОМЕР_2 повідомила, що рапорт про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях з 24.02.2022 по 10.06.2022 не відпрацьовувався, розпорядження командира частини про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях з 24.02.2022 по 10.06.2022 не видавалися. Оригінал довідки військової частини НОМЕР_5 від 17.03.2023 № ОСУВХортиця/8/1171 відповідачу не надходив, а надана засвідчена копія не може бути підставою для виплати. 
У додатковому поясненні, поданому до суду 29.12.2024, представник відповідача ОСОБА_3 вказав, що відповідно до пункту 1 доручення Міністерства оборони України від 06.03.2023 № 5718 участь відряджених військовослужбовців підтверджується однією довідкою з термінами за формою додатку № 1; про засвідчену копію не зазначається, тому не застосовується.
У додатковому поясненні, поданому до суду 09.07.2025, представник відповідача Рубан Данило Олегович надав витяги з наказів: від 28.09.2019 № 237/дск про прибуття ОСОБА_1 ; від 26.09.2019 № 105/дск про залучення; від 21.09.2019 № 213 про відрядження.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 з 13.07.2016 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де виконувала обов`язки оператора відділення інформаційних систем інформаційно-телекомунікаційного центру інформаційно-телекомунікаційного вузла.
Наказом тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26.09.2019 № 105/дск позивач з 23.09.2019 була залучена до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, що підтверджується відповідним витягом з наказу.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2019 № 213 ОСОБА_1 була відряджена до АДРЕСА_1 до Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил (в/ч НОМЕР_2 ) для виконання службових (бойових) завдань у складі сил і засобів об`єднаних сил, з підставою у вигляді посвідчення про відрядження № 355 від 20.09.2019.
Наказом командувача об`єднаних сил від 28.09.2019 № 237/дск позивач з 23.09.2019 прибула до складу сил та засобів і брала безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях з метою виконання службових (бойових) завдань.
Розпорядженням з логістичного забезпечення від 27.06.2022 № Р-ОСУВ/4/227дск Об`єднаного командного пункту оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ОСОБА_1 була відряджена до оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".
З 29.06.2022 позивач була включена до складу сил та засобів оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " для виконання відповідних завдань.
Відповідно до довідок військової частини НОМЕР_4 від 10.06.2022 № 313/УОС/5263д та від 05.12.2022 № 313/ОТУЛ/9890д ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 10.06.2022 та з 11.06.2022 по 28.06.2022 брала безпосередню участь у бойових діях або забезпечувала здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення.
У березні 2023 позивач особисто надала до організаційно-планового відділу військової частини НОМЕР_1 дві довідки від військової частини НОМЕР_4 : від 10.06.2022 № 313/УОС/5263д та від 05.12.2022 № 313/ОТУЛ/9890д, щодо періодів участі у бойових діях.
Довідка військової частини НОМЕР_5 від 17.03.2023 № ОСУВХортиця/8/1171, оформлена за формою згідно додатку 1 до Доручення № 5718/з, підтверджує, що ОСОБА_1 виконувала бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими розпорядженнями у складі діючого оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у період з 01.02.2023 по 28.02.2023.
Військова служба позивача у військовій частині НОМЕР_1 закінчилася 07.03.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.03.2023 № 72.
У квітні 2024 представник ОСОБА_1 , адвокат Дубок Сергій Миколайович, звернувся до військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом щодо стану виплати додаткової винагороди.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2024 № 648/1847 було відмовлено у виплаті додаткової винагороди на підставі аналізу наданих довідок та відсутності підтверджень.
Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати додаткової винагороди протиправною, ОСОБА_1 звернулася до суду.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
В подальшому указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. 
Як визначено статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Положення статті 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначають, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. 
Частинами першою - четвертою статті 9 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168).
Оскільки спірні періоди охоплюють 2022 та 2023 роки, суд зобов`язаний застосувати редакції Постанови № 168, чинні у відповідні часові проміжки, оскільки її положення зазнавали суттєвих змін.
Так, абзацом першим пункту 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 5 Постанови № 168 ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Тобто відповідно до пункту 1 Постанови № 168 відповідна додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану щомісячно, а тому вона відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців.
У подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, № 1066 від 27.09.2022, № 1146 від 08.10.2022, № 43 від 20.01.2023.
Так, підставою для виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн Постановою № 168 (у первинній редакції) було визначено лише наявність дії воєнного стану у відповідному місяці, за який вона виплачується.
Для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн абзацом першим пункт 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) встановлено обов`язкові альтернативні підстави: або безпосередня участь у бойових діях; або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
Згідно з пунктом 17 Розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
За змістом пункту 8 порядку № 260 грошове забезпечення виплачується:
- щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.
25.03.2022 Міністром оборони України було прийнято рішення № 248/1298 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, а в подальшому, 23.06.2022 прийнято окреме доручення Міністра оборони України № 912/з/29, в яких вказано виплату додаткової винагороди в 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів військових частин - особовому складу військової частини.
Порядок і умови виплати цієї додаткової винагороди військовослужбовцям у Збройних Силах України в подальшому було визначено наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 "Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", який набрав чинності 31.01.2023.
Вказаним наказом Порядок № 260 доповнено новим розділом XXXIV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану".
У статті 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що:
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Суд зазначає, що з 24.02.2022 Кабінет Міністрів України встановив військовослужбовцям Збройних Сил України на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду. Згодом законодавець закріпив право військовослужбовців на отримання додаткової винагороди під час дії воєнного стану у статті 9-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзацах другому – восьмому пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" від 28.06.2023 № 3161-IX. Ця додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які виплачуються під час дії воєнного стану. Її розмір диференціюється залежно від характеру виконуваних завдань, умов та місця їх виконання, залучення до участі у бойових діях тощо. Право на отримання такої додаткової винагороди у розмірі від 30000 грн. до 100000 грн. мають військовослужбовці Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, а також здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення зазначених заходів (завдань). Така додаткова винагорода виплачується щомісячно на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених постановою № 168, розділом XXXIV Порядку № 260. Розмір щомісячної додаткової винагороди кожному військовослужбовцю визначається пропорційно часу (кількості днів) його участі у бойових діях та виконання ним бойових (спеціальних) завдань у відповідних місцях та умовах.
Підставою для виплати додаткової винагороди є наказ командира військової частини, який видається за минулий місяць, зокрема на підставі рапорту командира підрозділу про участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Суд звертає увагу, що пунктом 3 Рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 (викладеного у формі телеграми) було визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: 1) бойовий наказ (бойове розпорядження); 2) журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
У подальшому Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, прийнято рішення (у формі окремого доручення) від 23.06.2022 № 912/з/29 (далі - Рішення № 912/з/29).
Пунктом 1 Рішення № 912/з/29 визначено, що під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частино (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань (військ) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії.
Абзацом 3 п. 3 Рішення № 912/з/29 наказано документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Пунктами 5 та 6 Рішення № 912/з/29 визначено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Отже, пункт 1 Рішення МОУ № 912/з/29 від 23.06.2022 роз`яснює термін "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи). Під цим терміном розуміється виконання військовослужбовцем одного з таких завдань:
- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ сил оборони держави (визначених головнокомандувачем ЗСУ або начальником генштабу) в районі ведення бойових дій;
- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони чи наступу (контрнаступу, контратаки);
- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ сил оборони безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
- бойових завдань з ведення руху опору на тимчасово окупованих територіях;
- завдань з оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на окупованих територіях;
- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів або запобігання спробам заволодіння зброєю чи технікою;
- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп чи незаконних збройних формувань;
- завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
- завдань з виявлення повітряних цілей у районах бойових дій;
- польотів у районах ведення бойових дій, ведення повітряного бою;
- заходів з виведення повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;
- бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській чи річковій акваторії.
Верховний Суд вже неодноразово висловлював позицію щодо застосування зазначених норм права.
Зокрема, у постанові від 05.12.2024 у справі № 120/12613/23 Верховний Суд зазначив, що у переліку завдань, які визначають "безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах", відсутня чітка прив`язка до меж, бойових (спеціальних) завдань та операцій здійснення самих бойових дій та заходів. Перелік охоплює широкий спектр військових дій, які можуть виконуватися військовослужбовцями як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами. Це означає, що виконання військовослужбовцем різноманітних військових завдань як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами, може вважатися підставою для визнання його участі у бойових діях або заходах.
Верховний Суд у постанові від 05.12.2024 у справі № 120/4135/23 наголосив, що безпосередня участь військовослужбовців у бойових діях або заходах не має тлумачитись надмірно вузько, а перелік завдань може охоплювати широкий спектр бойової діяльності як у районах ведення бойових дій, так і поза ними. Суд підкреслив, що за наявності формальних недоліків у документах, але при фактичному встановленні участі військовослужбовця у бойових діях, відмова у виплаті додаткової винагороди є необґрунтованою. Водночас необхідно керуватися оновленими критеріями, ураховуючи вимоги нових наказів, і ретельно оцінювати кожен наданий доказ, аби визначити, чи дає він підстави для отримання додаткової виплати.
У постанові від 06.03.2025 у справі № 620/18189/23 Верховний Суд вказував про важливість дотримання саме того наказу, який діяв у відповідний період, та необхідність урахування воєнних реалій при оцінці завдань військовослужбовця.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 від 10.06.2022 № 313/УОС/5263д ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 10.06.2022 брала безпосередню участь у бойових діях або забезпечувала здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення.
Також відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 від 05.12.2022 № 313/ОТУЛ/9890д ОСОБА_1 у період з 11.06.2022 по 28.06.2022 брала безпосередню участь у бойових діях або забезпечувала здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач з 23.09.2019 вибула для виконання службових (бойових) завдань до Об`єднаного командного пункту об`єднаних сил (в/ч НОМЕР_2 ) АДРЕСА_1 (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2019 № 213, витяг з наказу тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26.09.2019 № 105/дск, витяг з наказу командувача об`єднаних сил від 28.09.2019 № 237/дск).
Суд зазначає, що райони ведення воєнних (бойових) дій за період з 24.02.2022 по 31.06.2022 були визначені наказами Головнокомандувача Збройних Сил України "Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій":
- від 13.03.2022 № 84 - за період з 24.02.2022 по 12.03.2022;
- від 30.03.2022 № 101 та від 01.04.2022 № 102- за період з 13 по 31.03.2023;
- від 30.04.2022 № 125 - за період з 01 по 30.04.2022;
- від 02.06.2022 № 157 - за період з 01 по 31.05.2022;
- від 01.07.2022 № 184 - за період з 01 по 30.06.2022;
- від 01.08.2022 № 212 - за період з 01 по 31.07.2022.
За змістом вказаних наказів Донецька область була віднесена до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Крім того, у 2022 році накази про зони ведення бойових дій затверджувалися та оновлювалися Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, зокрема, наказом № 75 від 25.04.2022 "Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)".
Місто Часів Яр у Донецькій області у вказаний період (лютий-липень 2022 року) належало до районів здійснення заходів з оборони та відсічі агресії.
Наказом командувача об`єднаних сил від 09.03.2022 № 45/дск встановлено, що всіх військовослужбовців, які станом на 05.03.2022 перебували в складі об`єднаного командного пункту, вважати залученими до виконання бойових завдань.
Суд зазначає, що у період до 01.02.2023 виплата у розмірі 30000 грн була "базовою" і виплачувалася всім військовослужбовцям. Виплата у розмірі 100000 грн не була окремою виплатою, а збільшенням базової винагороди. 
За таких обставин суд вважає, що за період з 24.02.2022 по 28.06.2022 позивач довела факт забезпечення здійснення заходів з оборони, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення (місто Часів Яр), тому мала право на збільшення додаткової винагороди до 100000 грн на місяць. 
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, за вказаний період у збільшеному до 100000 гривень розмірі.
Щодо позовних вимог за період з 01.02.2023 по 28.02.2023.
25.01.2023 Міністерством оборони України прийнято наказ № 44 "Про внесення змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", яким Порядок № 260, доповнений розділом XXXIV, що визначає умови та порядок виплати додаткової грошової допомоги, згідно з п.п. 2 та 4 якого:
"2. На період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується в таких розмірах:
- 100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії; на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника; з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
- 50000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;
- 30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30000 гривень.
Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань".
Пунктом 1 окремого доручення Міністра оборони України від 06.03.2023 № 5718/з встановлено, що командири військових частин, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа мають повідомляти військові частини за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі у бойових діях або заходах, а також виконання бойових (спеціальних) завдань у складі управління (штабу) угруповання військ (сил) за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення. У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин, що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, військових частин резерву Головнокомандувача Збройних Сил України з однієї частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.
Виплату додаткової винагороди здійснювати на підставі наказів відповідних керівників (зразок наведено в додатку № 2 до цього доручення).
Матеріали справи свідчать про те, що в подальшому позивач була відряджена до оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (розпорядження з логістичного забезпечення від 27.06.2022 № Р-ОСУВ/4/227дск) і перебувала в його складі з 29.06.2022.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_5 від 17.03.2023 № ОСУВХортиця/8/1171 ОСОБА_1 у період з 01.02.2023 по 28.02.2023 виконувала бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими розпорядженнями у складі діючого оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".
Довідка видана на підставі розпорядження начальника штабу від 27.06.2022 № Р-ОСУВ/4/227/дск, наказу командувача ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 17.11.2022 № 159/дск, журналу бойових дій військової частини від 08.06.2022 № 194/1дск, рапорту командира про виконання військовослужбовцями бойових (спеціальних) завдань.
Наведене, на переконання суду, є підставою для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, також у розмірі 50000 гривень на місяць пропорційно часу виконання завдань за період з 01.02.2023 по 28.02.2023.
Оцінюючи аргументи відповідача, суд виходить з такого.
Щодо достовірності довідок та використання факсиміле. Відповідач вказує, що підпис на довідці № 313/ОТУЛ/9890д відтворений за допомогою факсиміле, що заборонено п. 2.7.19.7 Інструкції з діловодства у ЗСУ. Проте суд зазначає, що довідка є офіційним документом, виданим військовою частиною НОМЕР_3 (уповноваженим органом управління), вона скріплена гербовою печаткою військової частини. В адміністративному судочинстві діє презумпція легітимності офіційного документа. Якщо документ виданий компетентним органом у межах його повноважень та засвідчений печаткою, сумніви щодо способу нанесення підпису (факсиміле чи власноруч) без проведення відповідної експертизи або офіційного відкликання документа самим видавцем не можуть бути достатньою підставою для відмови у виплаті. Відповідач не надав доказів того, що зазначена довідка визнана недійсною або підробленою в установленому законом порядку.
Щодо наказів, виданих до початку воєнного стану. Відповідач ставить під сумнів довідку № 313/УОС/5263д, оскільки наказ № 237/дск від 28.09.2019 та бойове розпорядження № БР-0174 від 12.02.2022 датовані до 24.02.2022. Суд вважає цей аргумент безпідставним, адже військова агресія РФ розпочалася у 2014 році, і станом на лютий 2022 року позивач вже перебувала у відрядженні в зоні проведення ООС (м. Часів Яр). Накази, видані до 24.02.2022, визначали правовий статус позивача та її залучення до сил і засобів оборони. Повномасштабне вторгнення 24.02.2022 не анулювало дію попередніх розпорядчих документів про дислокацію та виконання завдань, а лише змінило інтенсивність та характер бойових дій у зоні відповідальності підрозділу.
Відповідач зазначає, що накази № 48/дск та № 173/дск видані у липні та грудні 2022 року за період участі у червні 2022 року, а також вказує на реєстрацію журналів бойових дій 15.05.2022. Суд зазначає, що в умовах ведення інтенсивних бойових дій на початку повномасштабного вторгнення документування (видання наказів по особовому складу, реєстрація журналів) часто здійснювалося з певним запізненням, що є об`єктивною реальністю воєнного часу. Факт видання наказу пізніше періоду подій не спростовує самого факту подій, якщо такий наказ має ретроспективну дію та підтверджує обставини, що мали місце раніше. Пізніша дата видачі довідки не спростовує відомостей, що містяться у ній, якщо нею підставно фіксуються реальні події. Крім того, виплата здійснюється пропорційно часу участі в бойових діях, а не залежить від дати довідки.
Відповідач посилається на листи в/ч НОМЕР_2 про те, що рапорти на позивача не відпрацьовувалися . Суд звертає увагу, що довідки про безпосередню участь були видані військовою частиною НОМЕР_3 (об`єднаний командний пункт), якій була підпорядкована позивач під час відрядження. Відсутність документів у в/ч НОМЕР_2 може свідчити лише про недоліки внутрішнього документообігу між підрозділами, але не може нівелювати офіційну довідку, видану органом управління вищого рівня на підставі наявних у нього даних. Обов`язок належного оформлення документів покладається на командування, і військовослужбовець не повинен нести негативні наслідки за пропуски у штабній роботі підрозділів.
Також суд неодноразово вживав заходів для перевірки доводів відповідача шляхом постановлення ухвал про витребування доказів, які залишилися невиконаними.
На переконання суду, право позивача на виплату грошового забезпечення у належному розмірі не може бути поставлене у залежність від тривалого невиконання органом владних повноважень свого обов`язку подання доказів. 
Також відповідач відмовив у виплаті 50000 грн за лютий 2023 року через наявність лише копії довідки, а не її оригіналу. Суд зазначає, що копія документа є належним доказом, якщо її правильність засвідчена (у даному випадукадвокатом). Відповідач мав можливість самостійно перевірити дійсність довідки № ОСУВХортиця/8/1171 шляхом запиту до видавця, а не просто ігнорувати її.
Щодо тверджень відповідача про те, що позивач особисто надала довідки до організаційно-планового відділу військової частини без відповідного рапорту, що, на думку відповідача, свідчить про порушення процедури та є підставою для неврахування цих документів, суд зазначає таке. Чинне законодавство визначає обов`язок командира військової частини (де військовослужбовець проходить службу) здійснювати нарахування додаткової винагороди на підставі документів, що підтверджують безпосередню участь у бойових діях. При цьому вказані нормативно-правові акти не встановлюють безальтернативної вимоги щодо подання таких довідок виключно із супровідним рапортом військовослужбовця або виключно через офіційні канали поштового зв`язку між частинами.
Факт прийняття довідок відповідачем (що підтверджується самим відзивом) свідчить про те, що документи потрапили до розпорядження суб`єкта владних повноважень. З моменту отримання цих документів відповідач, діючи як орган управління, був зобов`язаний надати їм правову оцінку. Якщо у відповідача виникли сумніви щодо автентичності довідок або законності їх видачі, він мав право та обов`язок у межах адміністративної процедури здійснити перевірку шляхом направлення відповідних запитів до військових частин, які видали ці довідки.
Формальний аспект (відсутність рапорту або спосіб доставки документа в канцелярію) не може нівелювати зміст самого документа, який посвідчує юридичний факт - участь особи у бойових діях. У практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду неодноразово наголошувалося на принципі "переваги суті над формою". Відмова у реалізації права на соціальний захист (виплату винагороди) лише через "особисте подання" документа є проявом надмірного формалізму, що суперечить принципу верховенства права.
Крім того, відповідач не надав доказів того, що він повернув ці довідки позивачу як неналежним чином оформлені або відмовив у їх прийнятті в момент подання. Прийнявши документи до опрацювання, відповідач фактично визнав їх як вхідну кореспонденцію.
Отже, позивачем надано достатні та належні докази (офіційні довідки військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ), які підтверджують її право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі. Відповідач, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративній справі, не спростував факти, викладені у цих довідках, а висловив лише суб`єктивні сумніви, які не ґрунтуються на доказах фіктивності документів.
Бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати винагороди є протиправною, оскільки вона порушує право позивача на належне соціальне забезпечення, гарантоване державою під час війни.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 24.02.2022 по 28.06.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_8 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 24.02.2022 по 28.06.2022 в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з урахуванням вже проведених виплат.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 50000,00 грн на місяць за час виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями у складі оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в період з 01.02.2023 по 28.02.2023 пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_8 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі 50000,00 грн на місяць за час виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими розпорядженнями у складі діючого оперативно-стратегічного угруповання військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в період з 01.02.2023 по 28.02.2023 пропорційно часу участі у таких діях та заходах з урахуванням вже проведених виплат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 03 лютого 2026 р.

03.02.26