Справа №454/2963/23 

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

"04" липня 2025 р. Сокальський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю секретаря: ОСОБА_2 
прокурора: ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
та обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого , освіта вища , не працюючого, раніше не судимого згідно ст.89 КК України , 
за ст. 121 ч. 1 КК України,- 

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
12.05.2023р. близько 11.30год. в дворі будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_5 вчинив словесний конфлікт з ОСОБА_6 , під час якого усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, переслідуючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, користуючись психологічною т фізичною перевагою над потерпілим, використовуючи фактор несподіваності зі значною силою прикладання наніс цілеспрямований удар правою ногою в область черевної порожнини ОСОБА_6 , після якого почав наносити численні удари ногами та руками по голові та по тілу останнього, внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у виді тупої закритої травми живота після травматичного розриву селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату органу.

Позиція обвинуваченого
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні визнав, погодився з усіма фактичними обставинами справи та показав, що 12.05.2023р. під час конфлікту з ОСОБА_6 він заподіяв останньому удари в живіт.

Оцінка суду
Вислухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, оскільки він умисно спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, що спричинило втрату органу.
Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

Призначення покарання
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують його покарання, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкція ч.2 ст.121 КК України не передбачає альтернативної міри покарання.
Також, суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: 
ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із статтею 12 КК України є тяжким злочином;
наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);
особу винного, його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;
наявність постійного місця проживання, посередньої характеристики за таким;
обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання;
те, що він раніше не судимий.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про обрання покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та визнає за доцільне застосувати щодо обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки переконується, що його виправлення можливе без відбування призначеного покарання.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК.
Питання про скасування арешту необхідно вирішити відповідно до статті 174 КПК.
Процесуальні витрати по справі відсутні. 
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироку слід залишити без змін у виді тримання під вартою, оскільки судом не встановлено підстав для зміни або скасування такого. 
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ст.121 ч.1 КК України та призначити покарання за ст.121 ч.1 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі. 
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов”язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання чи роботи..
На вирок суду може бути подана апеляція до ЛЬвівського апеляційного суду Львівської через місцевий суд протягом 30-ти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.
У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 

Головуючий:	ОСОБА_1