П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/26839/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Наталія Миколаївна 
Суддя-доповідач - Залімський І. Г. 
21 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Залімського І. Г. 
суддів: Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Андрушівської міської ради Житомирської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Комунального підприємства Андрушівської міської ради Бердичівського району Житомирської області "Комсервіс", до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі № 240/26839/23, яке набрало законної сили, зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати за власний рахунок тимчасову споруду з двома торгівельними місцями у дерев`яному торговому ряду та металевий контейнер, що розташовані в районі автостанції по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 1820310100:01:009:0053.
13.02.2025 на виконання судового рішення видано виконавчий лист.
30.04.2025 ФОП ОСОБА_1 подала заяву про відстрочення виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.07.2024.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 у задоволенні вказаної заяви відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про задоволення її заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до безпідставної відмови у задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у провадженні господарського суду Житомирської області перебуває справа № 906/499/25 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою, на якій зведена спірна споруда.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зазначає про недоведеність заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Вказує, що відсутні докази того, що відкриття провадження у справі господарським судом Житомирської області перешкоджає виконанню рішення Житомирського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
За приписами статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд відповідно до положень частини 4 статті 378 цього Кодексу також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Таким чином, підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення/розстрочення з обумовленням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим.
При цьому, не передбачено конкретного переліку обставин для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.
Вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).
Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.
Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. 
Проаналізувавши доводи заяви та обставини справи апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що заявником не обґрунтовано, яким чином майбутнє рішення у справі, що перебуває в провадженні господарського суду Житомирської області, вплине на законодавчо закріплений обов`язок підприємця виконати судове рішення у справі № 240/26839/23. 
Наведені ФОП ОСОБА_1 у заяві про відстрочення виконання судового рішення підстави не можна визнати безумовними доказами на підтвердження обставин, що заважають вчасно виконати рішення суду.
Крім того, як доречно зауважив суд першої інстанції, за загальним принципом земельного законодавства приступати до використання земельної ділянки, у тому числі шляхом розміщення на ній будь-яких об`єктів, можна лише після державної реєстрації цього права.
Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.11.2011 № 244, визначає механізм, реалізація якого передбачає наявність документів на землекористування, та не містить жодних положень щодо правових підстав набуття суб`єктами господарювання прав на земельні ділянки у зв`язку з розміщенням тимчасових споруд.
Тому, набуття будь-якого права на земельну ділянку не призведе до визнання законним незаконної споруди.
Дозвільні документи на право торгівлі надають відповідачу право на здійснення підприємницької діяльності, зокрема на відповідній території, земельній ділянці або у приміщенні. Однак такі документи не надають права на відповідну земельну ділянку як частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування та з визначеними щодо неї права в розумінні ч. 1 ст. 79 ЗК України. Отже, розміщення малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій вона розміщена, свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.
Рішенням у справі №240/26839/23 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 розміщувала на земельній ділянці комунальної власності тимчасову споруду без належних на те дозвільних документів й зв`язку з цим, а також на виконання "Програми соціального і економічного розвитку Андрушівської міської ради на 2023 рік" остання, як законний землевласник спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , здійснюючи свої повноваження щодо неї, у законний спосіб звернулась до підприємця з вимогою щодо демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди.
Також тимчасова споруда ФОП ОСОБА_1 розміщена на об`єктах газорозподільної системи, в той час як "Правила безпеки систем газопостачання", затверджені наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15.05.2015, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 за № 674/27119, встановлюють обмеження щодо провадження господарської та іншої діяльності в охоронній зона об`єктів газорозподільної системи.
Відповідно, будь-яке набуття прав на земельну ділянку не змінить вказану обставину і не зробить існуючу тимчасову споруду такою, що розміщена з урахуванням обмежень охоронної зони об`єктів газорозподільної системи.
Відсутність відповідного рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки в користування ФОП ОСОБА_1 та наявність обставин використання земельної ділянки комунальної власності з порушенням вимог земельного законодавства стали підставою для покладення на підприємця зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом демонтажу тимчасової споруди та повернення земельної ділянки Раді.
Наведені обставини та безпідставне ігнорування підприємцем ОСОБА_1 вимог органу місцевого самоврядування стали приводом для судового спору у цій справі, який вирішено на користь Андрушівської міської ради.
До того ж, позивач як суб`єкт владних повноважень, має з урахуванням поточних умов вживати усіх заходів для найшвидшого поновлення прав мешканців територіальної громади міста. У свою чергу, відстрочення виконання рішення суду призведе до необґрунтованого та невизначеного у часі продовження порушення законних прав та інтересів інших мешканців територіальної громади.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Мацький Є.М.