ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року м.Дніпро Справа № 908/2529/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чус О.В. (доповідач),
судді Дармін М.О., Кощеєв І.М.
секретар судового засідання Солодова І.М.
Представники сторін:
від позивача: Брижань Юрій Васильович (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат
від відповідача 1: Паскал П.М. (в залі суду) - адвокат, ТОВ "ВОСТОК-Л"
від відповідача 2: не з`явився
від відповідача 3: Євдоченко Наталія Дмитрівна (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат, СГ "ВАСИЛЬКО" ордер
від відповідача 4: САМБОРСЬКИЙ ЄВГЕН ОЛЕКСІЙОВИЧ (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - адвокат
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 (повний текст рішення складено 03.09.2024, суддя Боєва О.С.) 
у справі № 908/2529/23
за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», код ЄДРПОУ 14282829 
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-Л», код ЄДРПОУ 37153788, 
відповідача-2: Фермерського господарства «СХІД-Л», код ЄДРПОУ 40534830, 
відповідача-3: Селянського (фермерського) господарства «ВАСИЛЬКО», код ЄДРПОУ 22121626, 
відповідача-4:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
про стягнення суми 3 000 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:
В серпні 2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про солідарне стягнення з відповідачів: 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-Л", 2. Фермерського господарства "СХІД-Л", 3. Селянського (фермерського) господарства Василько, 4. ОСОБА_1 частини заборгованості за основною сумою кредиту за Договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021, укладеного в рамках Генерального договору про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-ZАР-2046 від 24.01.2019, у розмірі 3 000 000,00 грн.
Позовна заява мотивована тим, що в рамках Генерального договору №МБ-ГЛ-ZАР-2046 від 24.01.2019 Позичальнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-Л» (відповідач-1) було надано банківську послугу - кредитну лінію згідно з Заявою про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 28.12.2020. Угодою від 25.06.2021 текст заяви було викладено в новій редакції, зокрема, змінено назву правочину на Договір про надання банківської послуги - кредитної лінії №МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021. З метою забезпечення належного виконання Позичальником зобов`язань за Генеральним договором були укладені наступні Договори поруки: № МБ-П-ZАР-2046/5 від 23.12.2019, № МБ-П-ZАР-2046/6 від 23.12.2019, № МБ-П-ZАР-2046/2 від 24.01.2019, укладених Банком з ФГ «СХІД-Л» (відповідач-2), С(Ф)Г «ВАСИЛЬКО» (відповідач-3) та ОСОБА_1 (відповідач-4). Банк належним чином виконав свої обов`язки, надавши Позичальнику грошові кошти в межах ліміту, що підтверджується меморіальними ордерами та випискою за рахунком обліку строкової заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору дата припинення чинності ліміту 27 грудня 2022 року включно з встановленим графіком зімни ліміту заборгованості. В зазначений строк Позичальником не був виконаний в повному обсязі обов`язок щодо повернення кредиту та сплати процентів. Станом на 25.07.2023 заборгованість відповідача-1 за сумою кредиту становить 4 659 932,77 грн. Позичальнику та Поручителям були направлені вимоги про погашення простроченої заборгованості. Проте ані Позичальник, ані Поручителі своїх зобов`язань не виконали, заборгованість за кредитом не погашена. У зв`язку із цим Банк, користуючись своїм правом на здійснення захисту на свій розсуд, заявляє вимоги про стягнення з відповідачів частини заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 3 000 000,00 грн. Позов обґрунтовано ст.ст. 15, 16, 20, 525, 526, 530, 546, 547, 554, 610-612, 614, 629, 1048, 1054 ЦК України, ст. 218 ГК України, умовами Договору про надання банківської послуги кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021 (з внесеними змінами), укладеного в рамках Генерального договору про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-ZАР-2046 від 24.01.2019 між Банком та ТОВ «ВОСТОК-Л» (відповідач-1), та умовами Договорів поруки: № МБ-П-ZАР-2046/5 від 23.12.2019, № МБ-П-ZАР-2046/6 від 23.12.2019, № МБ-П-ZАР-2046/2 від 24.01.2019, укладених Банком з ФГ «СХІД-Л» (відповідач-2), С(Ф)Г «ВАСИЛЬКО» (відповідач-3) та ОСОБА_1 (відповідач-3) з додатковими угодами до вказаних договорів поруки.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024, у даній справі, позов задоволено.
Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-Л", код ЄДРПОУ 37153788 (71725, Запорізька область, Пологівський (раніше - Токмацький) район, с.Чистопілля, вул. Нова, буд. 33), Фермерського господарства "СХІД-Л", код ЄДРПОУ 40534830 (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Нансена, буд.29), Селянського (фермерського) господарства "ВАСИЛЬКО", код ЄДРПОУ 22121626 (71725, Запорізька область, Пологівський (раніше - Токмацький) район, с.Чистопілля), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код ЄДРПОУ 14282829 (04070, м. Київ, вул.Андріївська, буд. 4) частину заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 3 000 000 (три мільйони) грн 00 коп. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-Л", код ЄДРПОУ 37153788 (71725, Запорізька область, Пологівський (раніше - Токмацький) район, с.Чистопілля, вул. Нова, буд. 33) на користь Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код ЄДРПОУ 14282829 (04070, м. Київ, вул.Андріївська, буд. 4) суму 11 250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору. 
Стягнуто з Фермерського господарства "СХІД-Л", код ЄДРПОУ 40534830 (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Нансена, буд.29) на користь Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код ЄДРПОУ 14282829 (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) суму 11 250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору. 
Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства "ВАСИЛЬКО", код ЄДРПОУ 22121626 (71725, Запорізька область, Пологівський (раніше - Токмацький) район, с.Чистопілля) на користь Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код ЄДРПОУ 14282829 (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) суму 11 250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору. 
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", код ЄДРПОУ 14282829 (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) суму 11 250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.
Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, через систему "Електронний суд", звернувся представник ОСОБА_1 , в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Одночасно скаржником заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та не у відповідності до норм матеріального права; суд не надав належну оцінку доказам, що долучались позивачем та відповідачами до матеріалів справи, та взагалі не надав жодної правової оцінки доводам Відповідача 4 викладеним у відзиві на позовну заяву.
Зокрема, представник скаржника зазначає про те, що з метою забезпечення належного виконання зобов`язань Відповідача - 1 було укладено окремі договори поруки з Відповідачем - 2, Відповідачем - 3 та моїм довірителем (Відповідачем - 4). У відповідності до умов вказаних договорів поруки вищезазначені відповідачі поручилися перед позивачем за виконання боржником зобов`язань у повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат позивача з усіма діючими та такими, що можуть бути внесені у майбутньому, змінами та доповненнями до Генерального договору, з основною сумою кредиту в межах ліміту 50000000 (п`ятдесят мільйонів) грн. 00 коп.
Позивач в своєму позові зазначає про порушення відповідачами норм ст.ст. 16, 526, 530, 546, 547, 554, 610, 612, 614, 629 ЦК України, проте не врахував одну обставину, що укладаючи договір поруки з фізичною особою за зобов`язаннями на суму, що перевищує сукупний об`єм активів всієї родини фізичної особи (50000000 (п`ятдесят мільйонів) грн. 00 коп.), фактично заклав основи з порушенням всіх доктринальних принципів цивільного права, в тому числі і принцип справедливості, добросовісності та розумності.
Мій довіритель уклав (скоріше просто підписав) договір поруки на забезпечення виконання зобов`язань основного боржника, якому в рамках Генерального договору було надано банківську послугу - кредитну лінію за Заявою № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 28.12.2020 року (назву документа змінено на договір надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5) з кредитним лімітом 4768615,00 грн.
Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам Відповідача 4 про те, що договір відкриття кредитної лінії за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а відтак на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Банк, відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», зобов`язаний дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів при розкритті інформації щодо процентних ставок і комісій.
Мій довіритель є фізичною особою-поручителем, яка відповідно до пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» вважається споживачем і слабкою стороною договору та підлягає особливому правовому захисту. Такий підхід узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України (рішення від 11.07.2013 №1-12/2013) та Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 у справі №342/180/17), якими наголошено на необхідності дотримання принципів справедливості, добросовісності й розумності у споживчих кредитних правовідносинах.
Банк неодноразово змінював умови кредитування, а сам договір зазнавав істотних трансформацій, що свідчить про невизначеність обсягу та умов зобов`язань. За таких обставин мій довіритель об`єктивно не міг усвідомлювати зміст і ризики поруки, зокрема обсяг своєї відповідальності.
Суд не надав відповіді на доводи про порушення принципу розумності, оскільки банк не перевірив платоспроможність поручителя, а сума забезпеченого зобов`язання істотно перевищувала сукупний дохід і активи його сім`ї. Договір поруки не містить підтвердження надання поручителю всієї інформації, передбаченої ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Формальне застереження про «ознайомлення» з умовами кредитного договору не є доказом їх реального розуміння.
Порука була безоплатною, тобто мій довіритель не отримав жодної вигоди, але взяв на себе значний фінансовий тягар, що додатково свідчить про порушення принципів добросовісності та справедливості з моменту укладення правочину.
Крім того, суд першої інстанції проігнорував посилання Відповідача 4 на пункт 29 Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, затвердженого постановою КМУ від 24.01.2020 №28, щодо обов`язку держави забезпечити належне виконання відповідних гарантійних механізмів.
Судом безпідставно залишено без розгляду подане до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача-4 18.12.2023 клопотання про огляд оригіналів документів.
Тобто, суд ігнорує свій прямий обов`язок щодо з`ясування обставин справи та об`єктивного розгляду справи на основі повноти дослідження доказів. До того, ж клопотання залишено без розгляду за відсутності представника Відповідача 4 про належне повідомлення якого про розгляд справи 22.08.2024 року суд так і не обґрунтував належними доказами з посиланням на аркуш справи. Крім того, Відповідач 4 був повністю позбавлений права на вступну промову в такій складній справі, що взагалі порушило принцип змагальності сторін.
Представник скаржника наполягає, що станом на момент розгляду справи неможливо було за наявними в матеріалах справи документами встановити дійсний розмір заборгованості основного боржника перед позивачем за сумою основного зобов`язання. Умови кредитування не є прозорими та зрозумілими людині, яка не є фахівцем у фінансовому (кредитному) праві, позивач не дотримувався принципів добросовісності і розумності навіть вже після укладання договору поруки змінюючи правила на власний розсуд.
Також, представник звертає увагу колегії апеляційного суду, як зверталась увага і суду першої інстанції - за змістом умов Генерального договору про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-ZAP-2046 від 24.01.2019 року, на момент укладання цього договору, порука фізичної особи ОСОБА_1 була єдиним передбаченим умовами договору фінансовим забезпеченням виконання зобов`язань клієнта. Інші договори поруки не були визначені в кредитному договорі. Обсяг відповідальності основного боржника юридичної особи в 9 млн. грн. був забезпечений єдиним договором укладеним з моїм довірителем. Тобто реального забезпечення, окрім застави майна юридичних осіб - фермерських господарств, на момент укладання договору банківських послуг не було.
Як зазначалось у відзиві на позов та запереченнях на відповідь, відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи банків з боржниками - фізичними особами, у яких виникли/можуть виникнути фінансові труднощі, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 21 липня 2015 року № 467, які розроблені відповідно до вимог Закону України "Про Національний банк України", Закону України "Про банки і банківську діяльність", нормативноправових актів Національного банку України, документів Базельського комітету з банківського нагляду, з урахуванням загальноприйнятої банківської практики і міжнародного досвіду в цій сфері та на створення умов для виконання боржником - фізичною особою (далі - боржник), у якого виникли/можуть виникнути фінансові труднощі, зобов`язань за кредитним договором, Банку слід оцінювати фінансовий стан третіх осіб, які гарантують погашення заборгованості за кредитним договором (поручителів, гарантів). Якщо банк за результатами оцінки фінансового стану третіх осіб (поручителів, гарантів) за кредитним договором дійшов висновку, що фінансовий стан цих осіб підтверджує можливість забезпечувати погашення заборгованості боржника, у якого виникли/можуть виникнути фінансові труднощі, то банку рекомендується здійснити відповідну роботу з третіми особами в частині погашення ними заборгованості (пункт 6 рекомендацій).
Отже, банк зобов`язаний проводити оцінку ризику виданого кредиту за договорами банківської послуги, в тому числі і в питаннях платоспроможності клієнта та поручителя, а не просто отримати підпис поручителя на договорі, який формально не відповідає реальності забезпечення.
Щодо позиції засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), скаржник зазначає наступне.
Зі змісту рішення суду вбачається, що за його правовою позицією обставини форс - мажору не мають значення для вирішення даної справи, однак така позиція також хибна.
Під час розгляду справи позивач не заперечував загальновідому обставину, що 26.02.2022 року територія Токмацької міської територіальної громади тимчасово окупована. Ця обставина підтверджується і Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу 164 від 31 травня 2023 року).
Суд не заперечував про той факт, що Відповідачі 1-3 мають місцезнаходження, а Відповідач - 4 місце проживання, на вказаних тимчасово окупованих територіях (про що свідчать адреси, зазначені у Статутах, відомостях з Державного Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об`єднань, паспортному документі) станом на час розгляду справи. Усе майно, що залишилося після знищення та розкрадання військовими формуваннями Російської Федерації, усіх відповідачів перебуває на тимчасово окупованій території. Місце знаходження майна відповідачів позивачу достеменно відоме, оскільки при укладанні договорів він вивчав майновий стан відповідачів.
22.08.2024 року до матеріалів справи Відповідачем-1 надано в матеріали справи копію Сертифікату №2300-23-4662 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого Запорізькою торгово - промисловою палатою 08.12.2023 за вих. № 03.3/1240, згідно з яким
Товариству обмеженню відповідальністю «ВОСТОК-Л» засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану (тимчасова окупація Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області) щодо обов`язку (зобов`язання): повернення заборгованості за кредитом, починаючи з 26.02.2022, в т.ч. за заявою про надання банківської послуги кредитної лінії №МБ-ГЛ- ZAР-2046/KЛ5 від 25.06.2021 за Генеральним договором про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-ZAP-2046 від 24.01.2019, укладеним з АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили): дата настання: 26 лютого 2022 року, дата закінчення: тривають на 08 грудня 2023 року.
Також відповідачем-3 надано в матеріали справи копію Сертифікату № 2300-23-4693 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданого Запорізькою торгово-промисловою палатою 13.12.2023 за вих. № 03.3/1259, відповідно до якого Селянському (фермерському) господарству «ВАСИЛЬКО» засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану (тимчасова окупація Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області) щодо обов`язку (зобов`язання): забезпечення виконання зобов`язань божника - ТОВ «ВОТОК-Л» за Генеральним договором про надання банківських послуг № МБ-ГЛ- ZAP-2046 від 24.01.2019, а саме - повернення заборгованості за кредитом, починаючи з 26.02.2022, в тому числі за заявою банківської послуги кредитної лінії №МБ-ГЛ- ZAP-2046/KH5 від 25.06.2021, за договором поруки № MB-n-ZAP-2046/6 від 23.12.2019, укладеним з АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили): дата настання: 26 лютого 2022 року, дата закінчення: тривають на 13 грудня 2023 року.
Слід звернути увагу суду, що Відповідачем 4 повністю підтримувалась позиція Відповідачів 1, 3 викладена у відзиві та запереченні щодо обставин непереборної сили.
Мій довіритель не міг передбачити обставини окупації території де знаходиться його постійне місце проживання.
На думку представника скаржника, в разі доведеності іншими Відповідачами обставин непереборної сили, моєму довірителю, як фізичній особі не потрібно доводити ці обставини, оскільки форс - мажор настав для основного боржника за кредитними відносинами. Проте, суд, довільно визначивши коло обставин, що підлягають встановленню, не дослідив обставини, пов`язані з об`єктивною неможливістю виконання відповідачами зобов`язань за спірними Генеральним договором та договорами поруки.
Щодо позиції з розрахунку заборгованості за основною сумою кредиту за Договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛZAP-2046/КЛ5 від 25.06.2021 року, скаржник зазначає наступне.
Суд виснував, що Позивач надав в матеріали справи докази на підтвердження заявлених позовних вимог та їх розміру. Наданий позивачем розрахунок заборгованості ТОВ «ВОСТОК-Л» за сумою кредиту станом на 25.07.2023 є обґрунтованим, відповідає наведеним у позовній заяві обставинам та підтверджується доказами, доданими до позовної заяви.
І не зважаючи на всі посилання Відповідачів про існування обставин непереборної сили, які позбавили Відповідачів фактично оспорювати ці суми наявними доказами, оскільки зіткнулись з військовою агресією на території де фактично знаходились всі фінансові документи останніх, суд зазначає, що в свою чергу, доказів неправильності розрахунку позивача або контррозрахунки суду не надали, доводи відповідача-3 та відповідача-4, викладені у відзивах, ґрунтуються виключно на припущеннях, які нічим не підтверджені. Доказів здійснення часткової оплати непогашеної суми кредиту після припинення чинності ліміту кредитної лінії з 27.12.2022 відповідачами суду не надано.
Представник скаржника вважає, що суд формально підійшов до оцінки доказів в такій справі, яка має суттєве значення для осіб, що постраждали (саме постраждали) від військової агресії. Це не припустимо в демократичній державі, яка дотримується принципу верховенства права.
Також представник зазначає про те, що суд першої інстанції заяву Відповідача 4 про закриття провадження в справі відносно нього відхилив. 
Предметом даного спору є стягнення суми заборгованості з основного боржника та фінансових поручителів, з якими позивачем укладено окремі договори поруки. Матеріалами справи підтверджується те, що Відповідач фізична особа - громадянин ОСОБА_1 уклав договір поруки МБ-11-ZAP-2046/2 від 24.01.2019 р., тобто окремо поручився за виконання основним боржником (Відповідачем 1) зобов`язань за Генеральним договором. Отже, ОСОБА_1 має солідарне зобов`язання окремо з Відповідачем - 1.
Правова конструкція договірних відносин включає суто господарські відносини Позивача та Відповідача 1, натомість між Позивачем, Відповідачем -1 та ОСОБА_1 (Відповідачем-4) виникають відносини суто цивільно - правового характеру.
Покладаючи відповідальність за зобов`язаннями на фізичну особу-поручителя, позивач не міг не усвідомлювати, що наслідки такого стягнення безпосередньо вплинуть на майнові інтереси інших фізичних осіб (дружини, дітей, співвласників спільного майна). Сам позивач, надсилаючи вимогу про виконання зобов`язань за договором поруки, фактично визнав наявність цивільно-правових відносин.
Норми статей 5, 7, 46, 180 ГПК України, а також конституційні засади рівності сторін, змагальності, диспозитивності та пропорційності гарантують особі право на ефективний судовий захист, у тому числі шляхом подання зустрічного позову та залучення співучасників процесу. Водночас у цій справі відповідач-фізична особа об`єктивно позбавлений можливості реалізувати це право, оскільки майнові інтереси інших фізичних осіб мають цивільно-правову природу, що унеможливлює їх залучення до процесу в межах господарської юрисдикції.
У разі стягнення коштів з фізичної особи почнуть діяти норми сімейного, спадкового та права спільної сумісної власності, що призведе до непропорційного втручання у право власності, гарантоване статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції. Інші заінтересовані фізичні особи будуть позбавлені ефективного способу судового захисту, а предметна юрисдикція буде порушена.
За таких обставин спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим суд першої інстанції мав закрити провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України.
Представник скаржника наполягає, що з огляду на приписи статей 4, 20, 45 ГПК України господарський суд не має повноважень, необхідних для розгляду по суті даної справи за участю фізичної особи ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції фактично проігнорував обставини збільшення обсягу відповідальності за рахунок участі основного боржника у державній програмі «Доступні кредити 5- 7- 9 %». Суд поверхово дійшов висновку, що державна підтримка у вигляді компенсації процентів не впливає на обсяг основного зобов`язання, не дослідивши, що внаслідок змінених умов кредитування до правовідносин був фактично залучений публічний фінансово-кредитний механізм із гарантійною участю держави (Фонду розвитку підприємництва) відповідно до п. 29 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 28.
Відповідачем 4 наголошувалося, що ці доводи заявлялись не з метою звільнення від обов`язку повернення коштів, а у зв`язку з правильністю розрахунку ціни позову та визначенням реального обсягу зобов`язань. Суд не з`ясував, чи був поручитель обізнаний із механізмом державної підтримки, його впливом на зміну обсягу відповідальності боржника та, як наслідок, на майнові інтереси поручителя.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що мій довіритель був належним чином поінформований не лише про умови договору поруки, а й про зміст основного зобов`язання, механізми його зміни та реальний обсяг відповідальності. Не надано також доказів оцінки банком ризиків і платоспроможності поручителя, з`ясування майнових інтересів членів його сім`ї та отримання згоди дружини на обтяження спільного майна.
Суд не застосував вимоги статті 86 ГПК України щодо оцінки доказів у сукупності та стандартів доказування, безпідставно поклавшись виключно на доводи позивача, і проігнорував принцип змагальності. За таких умов неможливо достеменно встановити реальний розмір заборгованості та прозорі умови кредитування.
Крім того, суд не врахував обставини надзвичайного характеру: воєнну агресію, втрату моїм довірителем усіх активів на тимчасово окупованій території, статус вимушено переміщеної особи та фактичне самоусунення держави від гарантування фінансових ризиків у межах відповідної програми.
У сукупності це свідчить про порушення принципів справедливості, добросовісності та розумності під час укладення договору поруки і покладення на мого довірителя непропорційного фінансового тягаря, який він об`єктивно не міг нести, що залишилося поза належною оцінкою суду першої інстанції.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.09.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Коваль Л.А., (доповідач) судді: Чередко А.Є., Мороз В.Ф.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024 (на підставі рішення зборів суддів, яке оформлене протоколом зборів суддів №5 від 04.10.2024 року та розпорядження керівника апарату суду №6 від 07.10.2024 року) для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Чус О.В. (доповідач), судді - Дармін М.О., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/2529/23. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/2529/23.
18.10.2024 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2024 в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги - відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику у строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме подати до апеляційного суду: - належні докази сплати судового збору.
15.11.2024 від представника ОСОБА_1 до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків та долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати судового збору у розмірі 54000,00 грн, відповідно до платіжної інструкції від 13.11.2024.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2024, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 23.04.2025 о 10 год. 20 хв.
23.12.2024 від відповідача-3: Селянського (фермерського) господарства "ВАСИЛЬКО" до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23 задовольнити. Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Зокрема, відповідача-3: Селянсько (фермерське) господарство "ВАСИЛЬКО" посилається на те, що апелянт обґрунтовано посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що призвело до постановлення необгрунтованого рішення по справі, наявність обставин, які є безумовними підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
Підтримує довід апелянта щодо відсутності у господарського суду Запорізької області юрисдикції на розгляд спору щодо поручителя фізичної особи при стягненні у солідарному порядку заборгованості з боржника, юридичної особи, та інших поручителів юридичних осіб.
Відповідно до статті 20 ГПК України юрисдикція господарських судів не поширюється на спори щодо забезпечення виконання зобов`язань юридичної особи за договорами поруки, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем. ОСОБА_1 уклав договір поруки саме як фізична особа, тому Господарський суд Запорізької області не мав юрисдикції розглядати спір у цій частині. Це є безумовною підставою для скасування рішення відповідно до ч. 2 ст. 278 ГПК України.
Позивач діяв недобросовісно, не врахувавши особливості правовідносин за участю фізичної особи та дію Закону України «Про захист прав споживачів». Помилковим є висновок суду про нібито безумовну згоду апелянта з Умовами і Правилами банку, які змінювались без належного повідомлення поручителя. Як пересічний споживач фінансових послуг, апелянт об`єктивно не міг повно та усвідомлено ознайомитися з об`ємними та складними Правилами.
Суд безпідставно визнав доведеним розмір заборгованості основного боржника, не дослідивши особливості кредитування в межах державної програми 5- 7- 9 %, припинення такої підтримки через тимчасову окупацію території, можливість договірного списання коштів, зміну черговості платежів та інші істотні обставини. Реальний розмір боргу і відповідно обсяг відповідальності поручителів судом встановлений не був.
Суд порушив права відповідачів, не витребувавши у позивача документи, необхідні для контррозрахунку, попри об`єктивну неможливість доступу відповідачів до первинних документів і рахунків через тимчасову окупацію. Посилання суду на принцип рівності сторін у цій ситуації є формальним і призвело до необґрунтованих висновків.
Належними доказами підтверджено наявність форс-мажорних обставин (військова агресія, окупація території), які унеможливили виконання зобов`язань як основним боржником, так і поручителями. Помилковим є висновок суду про те, що форс-мажор не має значення, оскільки стягується основний борг, тоді як обставини непереборної сили об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань у принципі.
Позивач знав про місцезнаходження відповідачів та їх майна на тимчасово окупованій території, про зупинення господарської діяльності та правову заборону примусового виконання рішень і фінансових операцій на таких територіях. За цих умов позов про стягнення боргу є формально допустимим, але неефективним і недобросовісним способом захисту.
Такий позов не спрямований на реальне поновлення прав позивача, натомість створює ризик формування негативної кредитної історії відповідачів і перешкоджає відновленню їх діяльності після деокупації.
У сукупності наведене свідчить про необґрунтованість рішення суду першої інстанції та наявність підстав для його скасування.
23.12.2024 від позивача Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23 залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
Зокрема позивач зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою з наступних підстав.
Так, представник ОСОБА_1 зазначає, що на спірні правовідносини поширює свою дію Закон України «Про захист прав споживачів», однак це твердження є безпідставним. У преамбулі даного Закону передбачено, що він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п. 22 ст. 1 цього Закону споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Договір про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ- ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021 року (далі - Кредитний договір) укладений між юридичними особами, отже, на правовідносини, що виникли за даним договором Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюються.
Водночас порука є способом забезпечення зобов`язань боржника перед кредитором і має похідну правову природу від правовідносин, що виникають з кредитного договору.
Отже, в даних правовідносинах ані Позичальник (юридична особа), ані Поручитель (фізична особа) не можуть розглядатись як споживачі послуг банку, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».
Не можуть застосовуватися норми Закону України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин і як аналогія, оскільки відповідно до ст. 8 ЦК України та ч. 10 ст. 11 ГПК України аналогія застосовується лише у випадках, якщо спірні відносини не врегульовані законом (аналогія закону), або за відсутності закону (аналогія права). Однак спірні правовідносини за договором поруки повністю врегульовані законом - пар. 3 Глави 49 ЦК України.
Отже, необґрунтованим є твердження представника Відповідача про недотримання Банком принципів справедливості, добросовісності і розумності при укладенні договору поруки, оскільки чинним законодавством не передбачено, що Банк повинен перевіряти платоспроможність фізичної особи - поручителя.
Так само, і на правовідносини, що склалися між Банком та Поручителем, не поширюються норми Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки Банком не надавалися Поручителю фінансова послуга згідно її визначення, наданого в цьому Законі. Укладення поруки не є фінансовою послугою, як вже зазначалося, це вид забезпечення виконання зобов`язання. Жодні активи під час укладання договору поруки фізичною особою - поручителем Банку не передаються.
На думку позивача, безпідставними є доводи представника відповідача про обов`язок Банку надати відповідні докази про обізнаність Поручителя з умовами та механізмами кредитування, оскільки жодним нормативним актом не передбачено такого обов`язку Банку.
Крім того, умовами Договору поруки № МБ-ІI-ZAP-2046/2 від 24.01.2019 укладеного з Поручителем, передбачено основні умови кредитування (сума Генерального ліміту, строк дії Генерального ліміту, процентна ставка), тобто поручитель навіть не ознайомившись з умовами Кредитного договору мав можливість бачити максимальний розмір своєї відповідальності у разі невиконання ТОВ «ВОСТОК-Л» своїх зобов`язань за Кредитним договором. Також, згідно з п. 3.1 Договору поруки Іоручитель надав Банку гарантії, що він повністю ознайомився з договором, з якого випливає основне зобов`язання, виконання якого забезпечене його порукою, та всі умови цього договору йому зрозумілі.
Представник Апелянт на зазначає жодної норми чинного законодавства, згідно якої Договір поруки є недійсним, та також відсутні його вимоги щодо визнання його недійсним.
Позивач наголошує, що  ОСОБА_1 є засновником та кінцевим бенефіціаром ТОВ «Восток-Л» із часткою статутного капіталу в 68,2%, тобто він отримував прибутки від господарської діяльності підприємства (витяг з ЄДР юридичних осіб є в матеріалах справи).
Банком було додано до позовної заяви розрахунок заборгованості за основною сумою кредиту за Договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ- ZAP-2046/KH5 від 25.06.2021 року, згідно якого на підставі умов Кредитного договору було розраховано, що заборгованість за основною сумою кредиту станом на 25.07.2023 (включно) складає 4 659 932,77 гривні.
Дана сума заборгованості підтверджена виписками за рахунками обліку строкової та простроченої заборгованості за кредитом.
Позовні вимоги щодо стягнення процентів, нарахованих за користування кредитом, та штрафних санкцій Банк не заявляв, а тому відсутні підстави надавати детальний розрахунок нарахованих процентів та штрафних санкцій.
Належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема виписками за рахунками обліку заборгованості ТОВ «ВОСТОК-Л», підтверджено наявність у Відповідача 1 заборгованості перед Банком за сумою кредиту за Кредитним договором у розмірі 4 768 615,00 грн. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц.
Натомість відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування неправильності розрахунку, висновки представника відповідача базуються виключно на припущеннях, які нічим не підтверджені.
Посилання на п. п. 29 Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 р. № 28, є безпідставним, оскільки даним Порядком регулюються питання щодо компенсації відсоткової ставки Фондом розвитку підприємництва в програмі державної підтримки суб`єктів підприємництва, що не є предметом розгляду у даній справі. Даний Порядок не передбачає умов звільнення позичальника від обов`язку повернення кредитних коштів під час воєнного стану.
Представник відповідача також посилається на настання обставин непереборної сили (форс-мажору) у зв`язку із введенням в України воєнного стану, як на підставу для звільнення від виконання своїх обов`язків за Кредитним договором.
На думку позивача, згідно з діючим законодавством, настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) звільняє особу від відповідальності за порушення зобов`язання (неустойка та інші види відповідальності), а не від самого обов`язку виконати зобов`язання.
Банк звертає увагу, що станом на поточну дату, у зв`язку з введенням воєнного стану та проведенням активних бойових дій на території України, Банк не нараховує Відповідачу штрафні санкції за невиконання ним свого обов`язку.
Таким чином, ні нормами чинного законодавства, ні умовами Генерального договору та Кредитного договору не передбачено підстав та умов щодо припинення в односторонньому порядку виконання своїх зобов`язань як Позичальником за Кредитним договором, так і Поручителем за Договором поруки.
Представник Апелянта також зазначає, що суд першої інстанції неправомірно відхилив його заяву про закриття провадження у справі з підстав, що на спірні правовідносини щодо стягнення заборгованості за договором поруки не поширюється юрисдикція господарського суду. З цього приводу позивач зазначає наступне.
В даному випадку вимоги Банку до юридичної особи - позичальника та фізичної особи - поручителя взаємопов`язані, оскільки виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.
Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов`язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно із частиною першою статті 554 Цивільного кодексу України відповідає перед кредитором солідарно з позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.
Неможливість окремого розгляду вимог за кредитним договором та договором поруки пов`язана, зокрема, з визначенням суми заборгованості, порядку виконання основного зобов`язання та інших умов укладеного між АТ «ПУМБ» та позичальником договором. А тому висновок, зроблений представником відповідача, про необхідність розгляду справи про стягнення заборгованості з поручителя-фізичної особи в суді загальної юрисдикції є безпідставним. При цьому наявність між банком та поручителем-фізичною особою виключно цивільно-правового зв`язку жодним чином не змінює юрисдикцію справи, яка чітко зазначена в п.1 ч.1 ст.20 ГПК України.
Приймаючи до уваги, що сторонами основного зобов`язання є юридичні особи: АТ «ПУМБ» та ТОВ «ВОСТОК-Л» - спір щодо правочину, укладеного для його забезпечення, тобто виконання договору поруки, також є підвідомчим господарському суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду (Велика Палата) від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц.
24.12.2024 від відповідача-2: Фермерського господарства "СХІД-Л" до ЦАГС надійшов відзив, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23 задовольнити. Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідач 2 вважає, що Апелянт обґрунтовано посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що призвело до постановлення необгрунтованого рішення по справі, наявність обставин, які є безумовними підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
Підтримує довід Апелянта щодо відсутності у господарського суду Запорізької області юрисдикції на розгляд спору щодо поручителя фізичної особи при стягненні у солідарному порядку заборгованості з боржника, юридичної особи, та інших поручителів юридичних осіб.
Наполягає, що юрисдикція господарських судів не поширюється на вирішення спорів у тому числі і щодо забезпечення виконання зобов`язання, стороною яких є фізична особа.
Матеріалами справи підтверджується те, що ОСОБА_1 уклав Договір поруки та додаткові угоди до нього в статусі фізичної особи, яка не є підприємцем. Відповідно у господарського суду Запорізької області відсутні підстави для вирішення спору за участю ОСОБА_1 , який у даних правовідносинах виступав як фізична особа.
Дана обставина є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції незалежно від доводів апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 278 ГПК України.
Вважає обґрунтованим довід Апелянта про недобросовісність позивача при укладанні договору поруки з ОСОБА_1 , оскільки при цьому Позивачем не враховано особливості укладання та виконання договорів за участю фізичних осіб, з огляду на те, що на такі відносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Не відповідає обставинам справи висновок суду про те, що Апелянт підтвердив своє ознайомлення та повну, безумовну, остаточну безстрокову і безвідкличну згоду з усіма умовами Правил, які з моменту укладення Договору поруки стали його невід`ємною частиною та до яких банк має право вносити зміни, повідомляючи про це клієнта (боржника а не поручителя), як передбачено умовами Правил.
Апелянт як пересічна фізична особа - споживач фінансових послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Матеріалами справи підтверджується те, що позивач змінював Правила, однак матеріали справи не містять повідомлення апелянта (як і інших учасників справи) про таку зміну Правил.
Як правильно зазначає апелянт, суд першої інстанції безпідставно вважав встановленою обставину щодо наявності у основного боржника - позичальника заборгованості за Генеральним договором надання банківських послуг № МБ-ГЛ-ZAP- 2046 від 24.01.2019 року та заявою про надання банківської послуги - кредитної лінії №МБ-ГЛ^АР-2046/КЛ5 від 28.12.2020 з відповідними змінами, достатньої для стягнення з відповідачів солідарно заявленої позивачем суми. Позивач жодним чином не обгрунтував заявлений ним розмір позовної вимоги.
На момент розгляду справи обставина щодо суми заборгованості Відповідача -1 і відповідно обсягу виконання обов`язку поручителів судом першої інстанції встановлена не була, що призвело до постановлення необгрунтованого рішення.
Судом першої інстанції не враховано, що Відповідачі позбавлені можливості надання доказів неправильності розрахунку позивача або контррозрахунки, доказів здійснення часткових оплат непогашеної суми кредиту з незалежним від них причин. Зокрема, надати відомості про рух коштів по рахунках неможливо у зв`язку з тим, що як позивач так і інші банківські установи, в яких Відповідачі мали відкриті рахунки припинили доступ Відповідачів - 1 - 3 до банківських послуг.
Крім того, Суд першої інстанції фактично порушив право на справедливий суд та на доступ до правосуддя Відповідача-2, незаконно та безпідставно відмовив Фермерському господарству «СХІД-Л» у реалізації його законного права на судовий захист у господарському судочинстві.
Висновок суду по те, що Відповідачем-2 не доведено наявність об`єктивної перешкоди для своєчасного вступу у справу, з усіма передбаченими законодавством правами сторони у справі, не відповідає фактичним обставинам. Фермерське господарство «СХІД-Л» зареєстроване у місті Токмак Запорізької області, Пологівського району, вул. Нансена, 29. 26.02.2022 року територія Токмацької міської територіальної громади тимчасово окупована Російською Федерацією (загальновідома обставина, дата тимчасової окупації зазначена у нормативно-правовому акті «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами Накази № 221 від 02.08.2024, № 251 від 22.08.2024).
Після настання цієї дати та у наступний період окупанти держави-агресора, порушуючи закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України, незаконно заволоділи та знищили майно, яке перебуває у власності Відповідача 2.
Після прибуття з окупованої території, засновник Відповідача 2 планував звернутися до правоохоронних органів України з приводу фіксації фактів викрадення та знищення майна як відповідача 2 так і власного, документів, які відображали факт прибуття з окупованої території, однак документи на день винесення рішення не отримані через недостатність часу.
Відповідач-2 з початку під час дії воєнного стану, був обмеженний в реалізаціії своїх прав нарівні з іншими учасниками справи, зокрема з Позивачем.
Відповідач -2 був обмежений в часі для вивчення матеріалів справи та підготовки позиції у справі, заяв по суті справи та письмових доказів, у тому числі отримання та надання доказів перебування/виїзду з тимчасово окупованої території, тощо.
Натомість, судом повністю відмовлено в усіх поданих письмово та заявлених усно у судовому засіданні заявах та клопотаннях усіх представників Відповідачів.
Відповідач 2 повністю не погоджується з висновком суду з приводу того, що відсутні підстави для невиконання відповідачами (позичальником та поручителями, які є солідарними боржниками) зобов`язання з повернення кредитних коштів, строк виконання якого настав та про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги свідчать про наявність підстав для скасування необгрунтованого рішення суду першої інстанції.
26.12.2024 від відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-Л» до ЦАГС надійшов відзив, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23 задовольнити. Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідача 1 зазначає про те, що підтримує позицію апелянта щодо відсутності у господарському суду запорізької області юрисдикції на розгляд спору поручителя фізичної особи при стягненні у солідарному порядку заборгованості з боржника юридичної особи, та інших поручителів юридичних осіб.
Відповідно до ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають спори, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема щодо правочинів та їх забезпечення, сторонами яких є юридичні особи та/або фізичні особи - підприємці. Юрисдикція господарських судів не поширюється на спори щодо забезпечення зобов`язань, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 уклав договір поруки як фізична особа, а не як ФОП. Отже, у Господарського суду Запорізької області були відсутні підстави для розгляду спору за його участю. Зазначене є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 278 ГПК України.
Обґрунтованими є доводи апелянта щодо недобросовісності позивача при укладенні договору поруки, оскільки не були враховані особливості правовідносин за участю фізичної особи, на які поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Суд безпідставно дійшов висновку про ознайомлення поручителя з Правилами банку та надання ним безумовної згоди на їх зміну, при тому що позивач самостійно змінював Правила без належного повідомлення апелянта.
Суд також помилково визнав доведеним розмір заборгованості основного боржника та наявність підстав для її стягнення за договором поруки.
Крім того, суд неправильно проігнорував вплив форс-мажорних обставин, що тривають з 26.02.2022 року, дійшовши хибного висновку про їхню незначущість для спору щодо стягнення основного боргу, хоча такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язання.
Суд першої інстанції також порушив процесуальні права учасників справи, обмеживши їх у можливості ознайомлення з матеріалами справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та свідчать про наявність підстав для скасування незаконного рішення суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 23.04.2025 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 904/2529/23, відкладено на 16.07.2025 о 12:20 годині. 
14.07.2025 від представника скаржника/ ОСОБА_1 до ЦАГС надійшло клопотання про долучення доказів. Зокрема, просить долучити заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" від 10.07.2025 про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням, включаючи основну суму кредиту, проценти, комісії та інші платежі, за Генеральним договором про надання банківських послуг МБ-ГЛ ZAP-2046 від 24.01.2019 та договором поруки МБ-П- ZAP-2046/2 укладеного з акціонерним товариством "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" з додатковою угодою № 1 від 23.12.2019, додатковою угодою № 2 від 08.07.2020, додаткову угоду № 3 від 30.04.2021, додаткову угоду № 4 від 25.06.2021 (якою договір поруки викладено у новій редакції) до матеріалів справи, як письмовий доказ та врахувати при вирішенні справи.
Так, представник скаржника зазначає, що 27 березня 2025 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 4340-ІХ, метою якого є захист інтересів, у тому числі юридичних осіб, які внаслідок збройної агресії РФ та тимчасової окупації частини території України втратили заставлене майно і можливість здійснювати господарську діяльність у сфері сільськогосподарського виробництва.
Незважаючи на те, що зазначений Закон ще не набрав чинності через відсутність офіційного оприлюднення, його норми застосовуються між банками-кредиторами та боржниками у договірному порядку як звичай ділового обороту.
Цим Законом передбачено запровадження мораторію на нарахування та сплату грошових зобов`язань за кредитними договорами на період дії воєнного стану та протягом одного року після його припинення або скасування. Мораторій передбачає зупинення нарахування заборгованості, примусового стягнення, звернення стягнення на предмет застави, іпотеки, а також продовження строку дії кредитних договорів і договорів забезпечення, зупинення перебігу позовної давності та строку звернення з вимогами до поручителя.
З метою застосування мораторію мій довіритель звернувся до позивача із заявою, однак станом на день подання цієї заяви вона не розглянута та рішення банку відсутнє.
Представник скаржника вважає, що зазначена заява має бути долучена до матеріалів справи як доказ, що має істотне значення. Вона не могла бути подана до судів першої та апеляційної інстанцій раніше, оскільки можливість застосування мораторію виникла після розгляду справи судом першої інстанції та під час її перебування в апеляційному провадженні. У зв`язку з цим пропуск строку на подання доказу є поважним і строк підлягає поновленню апелянту.
14.07.2025 від представника Селянського (фермерського) господарства «ВАСИЛЬКО» до ЦАГС надійшло клопотання про долучення доказів, зокрема, заяви Селянського (фермерського) господарства «ВАСИЛЬКО» до Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» від 10.07.2025 про застосування мораторію на наахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням, включаючи основну суму кредиту, проценти, комісії та інші платежі. За Генеральним договором про надання банківських послуг МБ-ГЛ-ZAP-2046 від 24.01.2019 та договором поруки МБ-П- ZAP-2046/6 від 23.12.2019 до матеріалів справи та врахувати при вирішенні справи.
Так, відповідач 3 зазначає, що 27 березня 2025 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 4340-ІХ, метою якого є захист інтересів підприємців, зокрема аграріїв, які внаслідок збройної агресії РФ та втрати заставленого майна втратили можливість здійснювати господарську діяльність і своєчасно виконувати кредитні зобов`язання. Цим держава визнала необхідність встановлення балансу інтересів між банками-кредиторами та такими позичальниками.
Незважаючи на те, що Закон ще не набрав чинності, його норми застосовуються у договірному порядку як звичай ділового обороту.
У зв`язку із запровадженням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року діє мораторій на нарахування та сплату грошових зобов`язань за кредитними договорами, а також на примусове стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, іпотеки. Строк дії кредитних договорів, договорів застави, іпотеки та поруки продовжується на строк мораторію, зупиняється перебіг позовної давності та строку звернення з вимогами до поручителя.
З огляду на викладене просить застосувати мораторій на нарахування та сплату всіх платежів (основний борг, проценти, комісії та інші платежі) за Генеральним договором про надання банківських послуг МБ-ГЛ-ZAP-2046 від 24.01.2019 між ТОВ «ВОСТОК-Л» та АТ «ПУМБ», а також зупинити будь-які дії, у тому числі судові, щодо примусового стягнення заборгованості з позичальника ТОВ «ВОСТОК-Л» та поручителя СФГ «Василько» на період дії мораторію.
16.07.2025 в судовому засіданні у справі № 908/2529/23 оголошено перерву до 24.09.2025 на 12:30 год.
24.09.2025 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням у відрядженні члена колегії судді Дарміна М.О.
У зв`язку з усуненням зазначених обставин, ухвалою суду від 08.10.2025 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23 призначено у судовому засіданні на 17.12.2025 о 09:40 год.
15.12.2025 від представника Селянського (фермерського) господарства "ВАСИЛЬКО" до ЦАГС надійшла заява про зупинення апеляційного провадження у справі № 908/2529/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23 до вирішення питання про відкриття апеляційного провадження або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарства "ВАСИЛЬКО" на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23.
16.12.2025 від представника Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до ЦАГС надійшли заперечення на клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі № 908/2529/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024, оскільки підстави для зупинення провадження відсутні. Просить залишити заяву СФГ "ВАСИЛЬКО" без задоволення.
У судовому засіданні 17.12.2025 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини ухвали) по справі.
Так, ухвалою суду від 17.12.2025 у задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства "ВАСИЛЬКО" про зупинення апеляційного провадження у справі № 908/2529/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23 - відмовлено.
17.12.2025 секретарем судового засідання Солодовою І.М. було встановлено неможливість проведення відеоконференції з представником відповідача 4/скаржника/адвокатом Самборським Є.О. В призначений час представник скаржника не вийшов на зв`язок для участі в судовому засіданні в режимі відоеконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу відеконфенцзв`язку ЄСІТС. За таких обставин неможливо провести судове засідання в режимі відеоконференції, про що складений відповідний акт.
У судовому засіданні 17.12.2025 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення, в оскаржуваній частині (розстрочення виконання рішення суду), нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.01.2019 між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (Банк, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-Л» (Клієнт, відповідач-1) був укладений Генеральний договір про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-ZАР-2046 (далі - Генеральний договір), предметом якого є надання Банком Банківських послуг Клієнту відповідно до умов договору, які Клієнт приймає та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Договорі, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату Банківських послуг. (а.с. 13-14 т 1)
В п. 2.1 Генерального договору визначено, що забезпеченням боргових зобов`язань Клієнта за цим Договором є Угоди про забезпечення, укладені між Банком та Клієнтом/Майновими поручителями/Поручителями щодо забезпечення, зазначеного в додатку А до цього Договору, інші Угоди про забезпечення та інші забезпечення, що будуть укладені/буде оформлене в майбутньому.
В подальшому укладались Додаткові угоди про внесення змін до Генерального договору про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-ZАР-2046 від 24.01.2019. (а.с. 15-29 т 1)
Зокрема, Додатковою угодою №3 від 23.12.2019 внесені зміни в т.ч. до п. А 18 Преамбули Генерального договору та викладено його в редакції згідно з якою визначено, що Фермерське господарство «СХІД-Л» та Селянське (фермерське) господарство «ВАСИЛЬКО» є підприємствами, які входять до складу групи Клієнта. (а.с. 17-18 т 1)
25.06.2021 сторони Генерального договору уклали Додаткову угоду № 9, згідно з якою сторони домовились викласти текст Генерального договору (крім пунктів А1-А9 Преамбули та розділу «Реквізити та підписи сторін) в новій редакції. (а.с. 28-29 т 1)
Так, відповідно до умов Генерального договору в редакції Додаткової угоди № 9 від 25.06.2021, зокрема, встановлений Генеральний ліміт - 50 000 000 грн; дата закінчення строку дії генерального ліміту 25 травня 2031 року; бізнес-група Клієнта: Селянське (фермерське) господарство «ВАСИЛЬКО», Фермерське господарство «СХІД-Л».
За змістом 1.1., 2.1.,2.3, 2.7. Генерального договору в редакції Додаткової угоди №9 від 25.06.2021, зокрема, визначено, що з моменту набуття чинності даної Додатковою угодою для всіх правовідносин сторін за Генеральним договором набувають чинності Правила надання банківських послуг за активними банківськими операціями корпоративних клієнтів малого бізнесу, що розміщуються на інтернет-сайті Банку за електронною адресою: https://www.pumb.ua/ (далі за текстом - Правила) та втрачають чинність Правила надання банківських послуг АТ «ПУМБ» корпоративним клієнтам малого бізнесу - агробізнес-підприємствам в рамках генерального договору про надання банківських послуг. Права та обов`язки сторін за договором регламентуються цим договором та Правилами. В разі наявності будь-яких протиріч та/або невідповідносте між умовами Правил та положеннями Договору, такі положення договору мають пріоритет. Положення договору про надання банківської послуги, відмінні від умов цього Договору та/або Правил, мають переважне право застосування перед умовами цього Договору та Правил.
Підписанням цього Договору Клієнт підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну, остаточну безстрокову і безвідкличну згоду з усіма умовами Правил. З моменту укладення цього Договору Правила стають його невід`ємною частиною. Підписанням цього Договору Клієнт підтверджує отримання ним у день підписання цього Договору (за обраним ним способом) тексту Правил (п.п. 3.1., 3.2. Генерального договору в редакції Додаткової угоди № 9 від 25.06.2021).
В пункті п. 17.5. Розділу 17 Правил надання банківських послуг за активними банківськими операціями корпоративних клієнтів малого бізнесу, що діють з 17.07.2023 (т. 1, а.с. 36-44), передбачено, що повідомлення будуть вважатись поданими належним чином, в т.ч., якщо вони надіслані в електронній формі - засобами системи дистанційного обслуговування клієнтів, запровадженої у Банку (зокрема, система «Клієнт/Банк/«Інтернет Банкінг» тощо), системи електронного документообігу «Вчасно». Сторони погодили, що датою отримання таких Повідомлень вважається дата його відправлення (якщо таке відправлення було здійснене у банківський день) або перший за днем відправлення банківський день (якщо відправлення було здійснене у вихідний, святковий або інший неробочий день).
У вказаному пункті Правил визначено, що Сторони приймають на себе ризик та всю відповідальність за дії будь-яких осіб, які отримали доступ до засобів системи зв`язку і передачі повідомлень, яку вони використовують. Клієнт погоджується з тим, що Повідомлення направлені йому Банком будь-яким із способів, зазначених у цьому розділі Правил, будуть вважатися поданими належним чином та способом, що дозволяє встановити дату їх відправлення. Сторони погодились, що вони вправі на свій розсуд обирати передбачені для них цими Правилами способи подання документів та/або Повідомлень, передбачені Генеральним договором, за винятком випадків, коли Генеральним договором або законом передбачені виключна форма та/або спосіб направлення документів та/або Повідомлень. Для цілей подання Повідомлень та/або документів вважаються актуальними реквізити сторін, зазначені у останньому за часом укладення договорі.
Згідно з п. 2.2 Генерального договору в редакції Додаткової угоди № 9 від 25.06.2021 та п. 3.1 Правил визначено, що Банк надає Клієнту Банківські послуги, а Клієнт приймає Банківські послуги та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в цьому договорі, Правилах та Договорах про надання банківських послуг, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату Банківських послуг. 
Матеріали справи свідчать, що 28.12.2020 Банком та Клієнтом - ТОВ «ВОСТОК-Л» було підписано Заяву про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 до Генерального договору про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-ZАР-2046 від 24.01.2019 у зв`язку з отриманням Клієнтом права на участь у державній програмі «Доступні кредити 5-7-9%». (а.с. 45-49 т 1)
У Розділі І Заяви визначені стандартні умови користування банківською послугою, у Розділі ІІ - особливі умови користування банківською послугою протягом періоду, у якому Клієнт має право на участь у Програмі. 
У Розділі ІІ, зокрема, передбачено, що у разі дострокової втрати Клієнтом права на участь в Програмі (зокрема, у випадках, передбачених у п. 1.2.2.3 цієї Заяви) умови цього розділу втрачають чинність та набувають чинності умови Розділу І цієї Заяви. З дати підписання сторонами цієї Заяви набувають чинності тільки умови Розділу ІІ цієї Заяви. 
Згідно з вказаною Завою визначено: вид банківської послуги - кредитна лінія; цільове призначення - фінансування оборотного капіталу; дата надання банківської послуги - 28 грудня 2022 року; ліміт банківської послуги: 4 768 615,00 грн; дата припинення чинності ліміту - 27 рудня 2022 року включно.
30.04.2021 Банком та Клієнтом було підписано Заву про зміну умов наданої банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 28.12.2020 до Генерального договору. (а.с. 49-53 т 1)
Угодою від 25.06.2021 про зміну умов банківської послуги - кредитної лінії, наданої за Заявою про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 28.12.2020, вказану вище Заяву про надання банківської послуги, крім розділу «Реквізити та підписи сторін», викладено в новій редакції, в тому числі змінено назву правочину на: «Договір про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021» (далі - Договір про надання банківської послуги). (а.с. 54-57 т 1)
В подальшому до зазначеного вище Договору його сторонами були укладені Додаткові угоди № 1 від 10.11.2021 та № 2 від 23.12.2021, згідно з якими вказаний Договір викладався в новій редакції, крім Преамбули Договору та розділу «Реквізити та підписи сторін» викладені в редакції. (а.с. 58-65 т 1)
Остаточні умови Договору про надання банківської послуги викладені у Додатковій угоді № 2 від 23.12.2021. (а.с. 62-65 т 1)
Так, відповідно до з п.1.1 Розділу І Договору в редакції Додаткової угоди № 2 обумовлено, що з моменту укладання цього Договору до дня, наступного за днем припинення права Клієнта на участь у Програмі (незалежно від підстав), або у разі припинення/призупинення більше 6 місяців поспіль здійснення Фондом виплат Державної підтримки (припинення фінансування Програми з боку держави, прийняття нормативно-правових актів, обов`язковий до виконання Фондом, що унеможливлюють здійснення Фондом виплат Державної підтримки), Клієнт користується послугою на умовах, наведених у цьому Розділі. 
Умови користування банківською послугою протягом періоду, у якому Клієнт не має право на участь у програмі, визначені у Розділі ІІ.
За змістом Договору про надання банківської послуги в редакції Додаткової угоди №2 від 23.12.2021 визначено: ліміт банківської послуги - 4 768 615,00 грн; тип кредитної лінії - поновлювальна кредитна лінія; дата припинення чинності ліміту банківської послуги - 27 грудня 2022 року включно. 
Згідно з Графіком зміни ліміту заборгованості, в редакції додаткової угоди №2, передбачено зменшення ліміту: 27.03.2022 - 2 384 308 грн; 27.11.2022 - 1 192 154 грн; 27.12.2022 - 3 576 461 грн; сума залишку ліміту станом на 27.12.2022 - 0 грн. 
З матеріалів справи вбачається, що на виконання Договору про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 28.12.2020, Банком на рахунок ТОВ «ВОСТОК-Л» були перераховані кредитні кошти, що підтверджується меморіальними ордерами від 13, 14, 22, 25, 28, 29 січня 2021 року, від 04, 05,11, 26 лютого 2021 року, від 10, 15, 25 березня 2021 року, від 23 грудня 2021 року та від 14 січня 2022 року, копії яких містяться в матеріалах справи (т. 1, а.с. 66-70). Вказане також підтверджується банківською випискою по особовому рахунку ТОВ «ВОСТОК-Л» з 28.12.2020 по 25.07.2023 (т. 1, а.с. 11,12). Загальний розмір кредитних коштів наданих Банком ТОВ «ВОСТОК-Л» становить 7 036 575,44 грн.
Відповідач-1 факт видачі йому кредиту та наявність заборгованості за основною сумою кредиту не заперечив, як то слідує з відзиву ТОВ «ВОСТОК-Л».
З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань ТОВ «ВОСТОК-Л» за Генеральним договором про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-ZАР-2046 від 24.01.2019 були укладені наступні договори поруки: 
1. Між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (Кредитор, позивач) та Фермерським господарством «СХІД-Л» (Поручитель, відповідач-2) укладено Договір поруки №МБ-П-ZАР-2046/5 від 23.12.2019 (далі - Договір поруки 1); (а.с. 71-73 т 1)
2. Між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (Кредитор, позивач) та Селянським (фермерським) господарством «ВАСИЛЬКО» (Поручитель, відповідач-3) укладено Договір поруки № МБ-П-ZАР-2046/6 від 23.12.2019 (далі - Договір поруки 2); (а.с. 78-80 т 1)
3. Між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (Кредитор, позивач) та ОСОБА_1 (Поручитель, відповідач-4) укладено Договір поруки № МБ-П-ZАР-2046/2 від 24.01.2019 (далі - Договір поруки 3). (а.с. 85-86 т 1)
До вказаних Договорів поруки між Банком та Поручителями також укладались Додаткові угоди. (а.с. 74-77; 81-84; 87-93 т 1)
Додатковими угодами від 25.06.2021 до кожного з Договорів поруки, тексти цих Договорів викладені в нових редакціях. 
Нижче умови вищевказаних Договорів поруки наводяться в редакції зі змінами, внесеними до них Додатковими угодами, укладеними 25.06.2021 між Банком та кожним із Поручителів, які за своїм змістом є тотожними. 
За умовами пунктів 1.1, 1.2 ст. 1 Договорів поруки, Поручителі поручаються перед Кредитором за виконання у повному обсязі Боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-Л» зобов`язань за Основним зобов`язанням, до складу якого входить: Генеральний договір про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-ZАР-2046 від 24.01.2019, з Генеральним лімітом - 50 000 000 грн, з усіма діючими та такими, що можуть бути внесені у майбутньому змінами та доповненнями до нього, зокрема, Додаткової угоди № 9 від 25.06.2021. У разі порушення Боржником Основного зобов`язання Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. 
В пункті 1.3 ст. 1 Договорів поруки (зміст яких є тотожним) також визначено, що зміни у Основному зобов`язанні, які не пов`язані із збільшенням обсягу відповідальності Поручителя за Договором поруки, жодним чином не впливають на обов`язки Поручителя і не потребують його згоди. При цьому зміни, які можуть відбутись у Основному зобов`язанні у випадках, що були прямо передбачені в тексті договору, з якого випливає Основне зобов`язання (в тому числі у тексті Правил надання банківських послуг за активними банківськими операціями корпоративних клієнтів малого бізнесу, що розміщуються на інтернет-сайті Кредитора за електронною адресою: https://www.pumb.ua/, далі - Правила) та ті, що тягнуть за собою збільшення обсягу відповідальності Поручителя, не потребують письмового погодження Поручителя. Зважаючи на те, що Поручитель до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами договору, з якого випливає Основне зобов`язання, такі зміни вважаються заздалегідь погодженими Поручителем. 
Поручитель цим надає Кредитору наступні запевнення та гарантії, що: Поручитель повністю ознайомився з договором (ами), з якого (яких) випливає Основне зобов`язання, виконання якого (яких) забезпечене порукою за цим договором, всі умови цього (цих) договору (ів), йому зрозумілі. Поручитель зобов`язується протягом дії цього Договору самостійно отримувати від Боржника інформацію та здійснювати контроль щодо своєчасності виконання Боржником Основного зобов`язання (пп 3.1.1, 3.1.2. п. 3.1 ст. 3 Договорів поруки).
Як зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до умов Договору про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021 (з подальшими змінами), укладеного в рамках Генерального договору про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-ZАР-2046 від 24.01.2019, встановлена остаточна дата припинення чинності ліміту банківської послуги - 27 грудня 2022 року включно; за встановленим графіком зміни ліміту заборгованості сума зменшення ліміту заборгованості 27.11.2022 - 1 192 154 грн, 27.12.2022 - 3 576 461 грн. 
Наявними в матеріалах справи доказами, підтверджується, що на умовах вищезазначеного договору № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021 (поновлювальна кредитна лінія) Банком були надані (перераховані на рахунок) ТОВ «ВОСТОК-Л» кредитні кошти в загальному розмірі 7 036 575,44 грн.
Згідно з банківськими виписками по особовому рахунку ТОВ «ВОСТОК-Л» за період з 28.12.2020 по 25.07.2023 (т. 1, а.с. 11, 12), 10.12.2021 в рахунок погашення суми виданого кредиту надійшли грошові кошти в розмірі 2 376 642,67 грн; 29.11.2022 та 28.12.2022 по особовому рахунку відображено автоматичну рекласифікацію стандартної заборгованості в прострочену, а саме: на суму 1 083 471,77 грн та на суму 3 576 41,00 грн відповідно, що в загальному розмірі становить 4 659 932,77 грн.
Позивач у позовній заяві зазначив, що у визначений строк Позичальником (ТОВ «ВОСТОК-Л») не був виконаний в повному обсязі обов`язок щодо повернення кредиту та сплати процентів.
З матеріалів справи також слідує, що позивач направив Товариству з обмеженою відповідальністю «ВОСТОК-Л» вимогу вих. № КНО-61.1.3.1/188 від 26 липня 2023 року про погашення простроченої заборгованості за Генеральним договором, в т.ч. Договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021, укладеного в рамках Генерального договору про надання банківських послуг № МБ-ГЛ-ZАР-2046 від 24.01.2019, у загальному розмірі 5197663,48 грн, з яких: 4659932,77 грн - прострочена заборгованість за основною сумою кредиту та 537730,71 грн - прострочена сума за процентами за користування кредитом. Банк вимагав негайно погасити прострочену заборгованість. (а.с. 94-97 т 1)
Вказана вимога підписана за допомогою кваліфікованого електронного підпису представника Банку та відправлена 26.07.2023 (середа) через систему «Internet-bankingVeg@net», а також на адресу електронної пошти Клієнта, вказану у останній за датою укладення додатковій угоді №2 від 23.12.2021 до Кредитного договору. Отже, згідно з умовами п. 17.5 Правил повідомлення вважаються отриманими в день їх відправлення, тобто 26.07.2023.
Також позивачем 26.07.2023 були направленні кожному з Поручителів - ФГ«СХІД-Л», С(Ф)Г«ВАСИЛЬКО» та ОСОБА_1 в електронній формі на електронні адреси, вказані в договорах поруки (у додаткових угодах до них), a юридичним особам додатково й через систему «Internet-bankingVeg@net» відповідні вимоги щодо виконання зобов`язань за Договорами поруки. (а.с. 99-114 т 1)
У пунктах 2.1 ст. 2 Договорів поруки (зі змінами) визначено, що у разі порушення зобов`язання Боржником (у тому числі невиконання та/або неналежне виконання Боржником Основного зобов`язання у строки, визначені договором, з якого випливає Основне зобов`язання, Поручитель зобов`язаний в перший день порушення Боржником Основного зобов`язання (або певної його частини) виконати таке основне зобов`язання (або певну його частину), незалежно від факту направлення йому Кредитором відповідної вимоги. При цьому Кредитор не зобов`язаний підтверджувати будь-яким чином факт порушення Основного зобов`язання Боржником. 
Проте, як зазначив позивач, Поручителі свої зобов`язання за Договорами поруки не виконали. У зв`язку із цим, залишок непогашеної суми кредиту за Договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021 склав 4659932,77 грн.
Позивачем надано (додано до позовної заяви) розрахунок заборгованості за сумою кредиту ТОВ «ВОСТОК-Л» за договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZAP-2046/КЛ5 від 25.06.2021 станом на 25.07.2023, згідно з яким останнім не здійснено погашення кредиту за затвердженим графіком: 27.11.2022 - на суму 1 083 471,77 грн та 27.12.2022 на суму 3 576 461 грн, внаслідок чого залишок непогашеної суми кредиту відповідача-1 складає 4 659 932,77 грн. (а.с. 10 т 1)
Невиконання відповідачем-1 та його поручителями (відповідачами -2, -3, -4) зобов`язань щодо повернення Банку кредитних коштів стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виснував, що укладений між позивачем та відповідачем-1 договір про надання банківської послуги за своєю правовою природою є кредитним договором. Для забезпечення виконання зобов`язань за ним були укладені договори поруки з відповідачами-2, -3 та -4.
Станом на день розгляду справи позичальник і поручителі заборгованість не погасили. Доказів сплати боргу, неправильності розрахунку заборгованості або контррозрахунків відповідачами не подано. Наданий позивачем розрахунок боргу за основною сумою кредиту є обґрунтованим і підтвердженим матеріалами справи.
Посилання відповідачів на неознайомлення з редакціями Правил банківських послуг суд визнав безпідставними, оскільки умовами договорів поруки передбачено попередню згоду поручителів на такі зміни. Участь позичальника в програмі «Доступні кредити 5-7-9%» не впливає на обсяг основного зобов`язання щодо повернення кредиту.
Суд визнав доведеним факт настання форс-мажорних обставин, що підтверджується сертифікатами ТПП. Водночас зазначив, що форс-мажор звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, але не від обов`язку його виконання. Неможливість виконання зобов`язання у розумінні ст. 607 ЦК України не доведена.
Оскільки заявлена до стягнення сума 3 000 000 грн є основним боргом, а не санкцією, наявність форс-мажору не є підставою для відмови у позові.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Відповідно до приписів статей 11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання, тобто правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати виконання цього обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 598 та ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.
Судом установлено, що договір про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021 за своєю правовою природою є кредитним договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови та порядок його видачі і погашення, види забезпечення виконання зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.
Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які за одним чи кількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку одним із боржників у повному обсязі припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як убачається з матеріалів справи, договорами поруки, укладеними між позивачем та відповідачами-2, -3, -4 з урахуванням внесених до них змін, передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Додаткової (субсидіарної) відповідальності поручителів договорами поруки не встановлено, що надає кредитору право вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково як від боржника і поручителів разом, так і від кожного з них окремо.
З огляду на викладене, позивач має право вимагати стягнення наявної заборгованості солідарно з позичальника - відповідача-1 та поручителів - відповідачів-2, -3, -4.
Пунктом 4.1 договорів поруки у редакції додаткових угод від 25.06.2021 передбачено, що порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання кредитор не пред`явить позову до поручителя, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.
Відповідно до ч.ч. 1- 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.
Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.
Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.
Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.
Жодної з підстав для припинення дії договорів поруки, визначених умовами договорів поруки та ст. 559 ЦК України, судом не встановлено.
Матеріали справи свідчать, ані позичальник, ані поручителі заборгованість перед кредитором не сплатили. Доказів протилежного відповідачами суду не надано.
Колегія суддів констатує, що Позивачем подано до матеріалів справи належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог і їх розміру. Наданий позивачем розрахунок заборгованості ТОВ «ВОСТОК-Л» за основною сумою кредиту станом на 25.07.2023 є обґрунтованим, узгоджується з обставинами, викладеними у позовній заяві, та підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи. (а.с. 10 т 1 )
Водночас відповідачі не подали суду жодних доказів на спростування наведеного розрахунку, не надали контррозрахунків, а також не довели неправильність визначення розміру заборгованості. Доказів здійснення часткових погашень непогашеної суми кредиту після припинення чинності ліміту кредитної лінії з 27.12.2022 відповідачами також не надано.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Колегія суддів не приймає до уваги довід апеляційної скарги про те, що поручитель, підписуючи договір поруки, не усвідомлював його умов, з огляду на таке.
Апеляційний суд звертає увагу на презумпцію знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) - кожен вважається таким, що знає закони. Правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 добровільно підписав договір поруки, яким забезпечив виконання зобов`язань основного боржника за Генеральним договором про надання банківських послуг та за договором надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 28.12.2020 з кредитним лімітом 4 768 615,00 грн. Факт підписання договору сторонами не заперечується.
Відповідно до статей 202, 203, 626, 638 Цивільного кодексу України правочин є результатом вільного волевиявлення сторін, а підписання договору підтверджує досягнення згоди щодо всіх його істотних умов та прийняття на себе відповідних зобов`язань. Поручителем не наведено і не доведено наявності передбачених законом підстав недійсності правочину, зокрема, укладення договору під впливом помилки, обману, насильства, тяжких обставин або істотної омани щодо його змісту (статті 229- 233 Цивільного кодексу України). Доказів того, що волевиявлення поручителя не було вільним і усвідомленим або що він був введений в оману щодо характеру та обсягу прийнятих на себе зобов`язань, до матеріалів справи не подано.
Відсутні й докази обмеження цивільної дієздатності апелянта.
За таких обставин посилання представника скаржника/поручителя на нерозуміння умов договору поруки не спростовує факту належного укладення правочину та не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за зобов`язаннями основного боржника.
Водночас судова колегія відхиляє доводи відповідача 4, викладені в апеляційній скарзі щодо не виконання позивачем вимог щодо надання розрахунку заборгованості за кредитом, оскільки, матеріали справи містять відповідний розрахунок (доданий до позовної заяви) (а.с. 10 т 1). Банківські виписки, в яких відображені відомості про рух коштів щодо видачі (перерахування) кредиту відповідачу-1 та його часткове погашення, які також додані до позовної заяви, є доказами на підтвердження наданого позивачем розрахунку заборгованості ТОВ «ВОСТОК-Л». (а.с. 11-12 т 1)
Необґрунтованими є також доводи скаржника про його неознайомлення з тією чи іншою редакцією Правил надання банківських послуг за активними банківськими операціями клієнтів малого бізнесу, якими, зокрема, передбачено порядок та черговість виконання боргових зобов`язань.
Зазначені доводи суперечать змісту пункту 1.3 статті 1 договорів поруки (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами від 25.06.2021, підписаними поручителями), відповідно до яких будь-які зміни, що можуть відбутися, у тому числі до тексту Правил надання банківських послуг за активними банківськими операціями корпоративних клієнтів малого бізнесу, розміщених на офіційному інтернет-сайті Банку за електронною адресою https://www.pumb.ua/, не потребують письмового погодження Поручителя та вважаються такими, що були заздалегідь погоджені ним.
Щодо посилань скаржника на участь відповідача-1 у державній програмі «Доступні кредити 5-7-9%», то зазначена програма передбачає надання фінансової державної підтримки Фондом розвитку підприємництва у формі часткової компенсації нарахованих процентів за користування кредитом.
Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, навіть у разі зарахування відповідних коштів на рахунок умовного зберігання це жодним чином не впливає на обсяг основного зобов`язання позичальника щодо повернення суми кредиту.
Щодо доводів про наявність форс-мажорних обставин колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, зокрема військові дії, збройний конфлікт, введення воєнного стану та тимчасова окупація територій. Засвідчення таких обставин здійснюється Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними палатами шляхом видачі відповідного сертифіката (ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 14-1 зазначеного Закону).
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем-1 та відповідачем-3 подано сертифікати Запорізької ТПП, якими засвідчено настання форс-мажорних обставин у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією, введенням воєнного стану та тимчасовою окупацією території Запорізької області щодо обов`язку повернення кредитної заборгованості та виконання зобов`язань за договорами поруки. (а.с. 229-230 т 2; а.с. 42-43 т 3)
Водночас чинне законодавство передбачає, що наявність форс-мажорних обставин є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, але не звільняє боржника від обов`язку його виконання (ч. 1 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України). Твердження про те, що форс-мажор є підставою для відстрочки виконання зобов`язання, є необґрунтованими.
З урахуванням викладеного, наявність форс-мажорних обставин може бути підставою лише для незастосування заходів відповідальності (штрафних санкцій), але не для звільнення від виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів.
Оскільки заявлена до стягнення сума 3 000 000 грн є основним боргом, а не мірою відповідальності, доводи відповідачів, зокрема відповідача-4, щодо форс-мажору не є підставою для відмови у задоволенні позову. Негативні наслідки для господарської діяльності відповідачів у зв`язку з воєнними подіями також не звільняють їх від виконання прийнятих на себе зобов`язань.
Отже, відсутні підстави для невиконання відповідачами - позичальником та поручителями, які є солідарними боржниками, - зобов`язання з повернення кредитних коштів, строк виконання якого настав. 
Відповідно до матеріалів справи, у зв`язку з введенням воєнного стану та проведенням активних бойових дій на території України, Банк не нараховує, Відповідачу -1 штрафні санкції за невиконання ним свого обов`язку.
Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи Скаржника, що на спірні правовідносини поширює свою дію Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки це твердження є безпідставним. У преамбулі даного Закону передбачено, що він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п. 22 ст. 1 цього Закону споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Договір про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ- ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021 року укладений між юридичними особами, отже, на правовідносини, що виникли за даним договором Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюються.
Водночас порука є способом забезпечення зобов`язань боржника перед кредитором і має похідну правову природу від правовідносин, що виникають з кредитного договору.
Отже, в даних правовідносинах ані Позичальник (юридична особа), ані Поручитель (фізична особа) не можуть розглядатись як споживачі послуг банку, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».
Не можуть застосовуватися норми Закону України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин і як аналогія, оскільки відповідно до ст. 8 ЦК України та ч. 10 ст. 11 ГПК України аналогія застосовується лише у випадках, якщо спірні відносини не врегульовані законом (аналогія закону), або за відсутності закону (аналогія права). Однак спірні правовідносини за договором поруки повністю врегульовані законом - пар. 3 Глави 49 ЦК України.
Твердження представника відповідача про недотримання Банком принципів справедливості, добросовісності та розумності під час укладення договору поруки є необґрунтованим та не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки у даній справі не розглядається питання щодо визнання недійсним договору поруки, укладеним, зокрема, зі скаржником.
Так само, і на правовідносини, що склалися між Банком та Поручителем, не поширюються норми Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки Банком не надавалися Поручителю фінансова послуга згідно її визначення, наданого в цьому Законі. Укладення поруки не є фінансовою послугою, це вид забезпечення виконання зобов`язання. Жодні активи під час укладання договору поруки фізичною особою - поручителем Банку не передаються.
Безпідставними є доводи представника відповідача про обов`язок Банку надати відповідні докази про обізнаність Поручителя з умовами та механізмами кредитування, оскільки жодним нормативним актом не передбачено такого обов`язку Банку.
До то ж, умовами Договору поруки № МБ-П-ZAP-2046/2 від 24.01.2019, укладеного з поручителем, прямо визначено основні параметри кредитування, зокрема: суму генерального ліміту, строк його дії та процентну ставку. Таким чином, поручитель мав можливість усвідомлювати обсяг своєї відповідальності у разі невиконання ТОВ «ВОСТОК-Л» зобов`язань за кредитним договором.
Крім того, відповідно до п. 5.1.1. Договору поруки №МБ-П-ZAP-2046/2 від 24.01.2019, Поручитель повністю ознайомився з договором(ами), з якого(яких) випливає Зобов`язання, виконання якого(их) забезпечено порукою за цим договором, всі умови цього(цих) договору(ів) йому зрозумілі.
Як вбачається зі змісту п. 5.1.1. додаткової угоди № 1 від 23.12.2019 до вказаного договору поруки, Поручитель повністю ознайомився з договором(ами), з якого(яких) випливає Зобов`язання, виконання якого(их) забезпечено порукою за цим договором, всі умови цього(цих) договору(ів) у тому числі щодо строків, (термінів) виконання Зобов`язання, йому зрозумілі та Поручитель запевняє про самостійне здійснення контролю за належним виконанням Зобов`язання Боржником.
У контексті доводів апеляційної скарги, судова колегія зауважує про те, що скаржником на зазначено жодної норми чинного законодавства України, згідно якої Договір поруки є нікчемним, а також не надає доказів визнання договору поруки недійсним. Посилання скаржника на п. п. 29 Порядку надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 р. № 28, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки даним Порядком регулюються питання щодо компенсації відсоткової ставки Фондом розвитку підприємництва в програмі державної підтримки суб`єктів підприємництва, що не є предметом розгляду у даній справі. Даний Порядок не передбачає умов звільнення позичальника від обов`язку повернення кредитних коштів під час воєнного стану.
Представник Апелянта також зазначає, що суд першої інстанції неправомірно відхилив його заяву про закриття провадження у справі з підстав, що на спірні правовідносини щодо стягнення заборгованості за договором поруки не поширюється юрисдикція господарського суду. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку вимоги Банку до юридичної особи - позичальника та фізичної особи - поручителя взаємопов`язані, оскільки виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.
Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов`язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно із частиною першою статті 554 Цивільного кодексу України відповідає перед кредитором солідарно з позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.
Неможливість окремого розгляду вимог за кредитним договором та договором поруки пов`язана, зокрема, з визначенням суми заборгованості, порядку виконання основного зобов`язання та інших умов укладеного між АТ «ПУМБ» та позичальником договором. А тому висновок, зроблений представником відповідача, про необхідність розгляду справи про стягнення заборгованості з поручителя-фізичної особи в суді загальної юрисдикції є безпідставним. При цьому наявність між банком та поручителем-фізичною особою виключно цивільно-правового зв`язку жодним чином не змінює юрисдикцію справи, яка чітко зазначена в п.1 ч.1 ст.20 ГПК України.
Приймаючи до уваги, що сторонами основного зобов`язання є юридичні особи: АТ «ПУМБ» та ТОВ «ВОСТОК-Л» - спір щодо правочину, укладеного для його забезпечення, тобто виконання договору поруки, також є підвідомчим господарському суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду (Велика Палата) від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц.
Щодо подання додаткових доказів, зокрема копій заяв ОСОБА_1 та Селянського (фермерського) господарства «ВАСИЛЬКО» до Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" від 10.07.2025 про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням, включаючи основну суму кредиту, проценти, комісії та інші платежі, за Генеральним договором про надання банківських послуг, які було подано до ЦАГС - колегія суддів зазначає наступне.
За приписами частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів зазначає, що виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції.
Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку, передбаченому статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, незалежно від причин неподання стороною таких доказів.
Саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення зазначеної норми процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якої є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (близька за змістом правова позиція послідовно викладалась Верховним Судом у постановах від 25.04.2018р. у справі №911/3250/16, від 06.02.2019р. у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019р. у справі №916/4692/15, від 16.12.2020р. у справі №908/1908/19, від 21.01.2021р. у справі №908/3359/19 від 27.04.2023р. у справі №927/738/19).
Враховуючи вищевикладене, апеляційним господарським судом зазначені заяви не розглядаються та не приймаються в якості додаткових доказів.
Судова колегія зазначає, що 10.08.2025 набув чинності Закон України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану" від 27.03.2025 № 4340-IX, яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктами 23-29 наступного змісту:
Пунктом 23 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, позичальник (у тому числі його правонаступник), який є суб`єктом господарювання, має право звернутися до кредитодавця (позикодавця) або нового кредитора (далі - кредитор) із заявою про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі (далі - заява), за сукупності таких умов:
1) сукупний річний дохід позичальника за 2021 рік (з урахуванням контрагентів, які разом з позичальником входять до групи пов`язаних контрагентів, що визначаються в порядку і за критеріями, встановленими Національним банком України) не перевищує суму, еквівалентну 50 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України;
2) договір кредиту (позики) з позичальником було укладено до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану";
3) виконання зобов`язання за договором кредиту (позики) забезпечено заставою, іпотекою:
а) нерухомого майна, обладнання та/або устаткування, яке визначено індивідуальними ознаками, відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства та станом на день подання заяви знаходиться на територіях активних бойових дій, у тому числі територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (для яких не визначено дату завершення бойових дій), або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України (для яких не визначено дату завершення тимчасової окупації), включених до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією; та/або
б) транспортних засобів, які знищено, загублено, викрадено, втрачено та/або які вибули з володіння позичальника не з його волі іншим шляхом на територіях активних бойових дій, у тому числі на територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (для яких не визначено дату завершення бойових дій), або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України (для яких не визначено дату завершення тимчасової окупації), включених до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Факт знищення, загублення, викрадення, втрати та/або вибуття з володіння позичальника (його правонаступника) не з його волі іншим шляхом транспортного засобу може підтверджуватися заявою про вчинення кримінального правопорушення та витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінальних проваджень, відкритих не пізніше 30 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану", а якщо такі обставини виникли після набрання ним чинності - відкритих не пізніше 180 днів з дня початку бойових дій на відповідній території або з дня початку її тимчасової окупації Російською Федерацією, визначеного відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку;
4) на день укладення договору кредиту (позики) оціночна вартість майна, передбаченого підпунктом 3 цього пункту, становила понад 50 відсотків оціночної вартості всієї застави, іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язання за таким договором кредиту (позики);
5) сукупний річний дохід позичальника за попередній звітний рік (з урахуванням контрагентів, передбачених підпунктом 1 цього пункту) не перевищує 75 відсотків його річного доходу за 2021 рік; або
загальна площа сільськогосподарських угідь, що перебувають у користуванні позичальника на день подання заяви, не перевищує 50 відсотків загальної площі сільськогосподарських угідь, що перебували у його користуванні в 2021 році. При визначенні загальної площі сільськогосподарських угідь, що перебувають у користуванні позичальника, не враховуються угіддя, які розташовані на територіях активних бойових дій, у тому числі на територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси (для яких не визначено дату завершення бойових дій), або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України (для яких не визначено дату завершення тимчасової окупації), включених до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією;
6) загальна сума дивідендів, виплачених позичальником з дня, коли застава, іпотека отримали статус, передбачений підпунктом 3 цього пункту, до дня подання заяви, становить не більше 20 відсотків від суми основного боргу за договором кредиту (позики). Ця умова не поширюється на виплату дивідендів загальною сумою менше 150 тисяч гривень.
Пунктом 24 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник надсилає заяву про застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), включаючи основну суму кредиту (позики), проценти, комісії та інші платежі (далі - мораторій), у письмовій або електронній формі на юридичну або електронну адресу кредитора, зазначену в договорі кредиту (позики).
Заява підписується позичальником або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій). Заява в електронній формі підписується відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
У заяві зазначаються:
1) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб - підприємців) позичальника (його правонаступника), його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб-підприємців), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за його наявності) або номер і серія паспорта (для фізичних осіб-підприємців), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності);
2) повне найменування кредитора, його місцезнаходження, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;
3) реквізити та дата укладення договору кредиту (позики);
4) сукупний річний дохід позичальника за попередній звітний рік та за 2021 рік; або
загальна площа сільськогосподарських угідь, що перебувають у користуванні позичальника на день подання заяви, та сільськогосподарських угідь, що перебували у його користуванні в 2021 році;
5) загальна сума дивідендів, передбачених підпунктом 6 пункту 23 цього розділу;
6) реквізити та дата укладення договору застави, іпотеки, поруки (за наявності), яким забезпечено виконання зобов`язань за договором кредиту (позики);
7) відомості щодо застави, іпотеки, яка забезпечує виконання зобов`язання за договором кредиту (позики);
8) відомості щодо майна, передбаченого підпунктом 3 пункту 23 цього розділу, та день набуття цим майном відповідного статусу; оціночна вартість такого майна станом на дату укладення договору застави, іпотеки; частка такого майна в оціночній вартості всієї застави, іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язань за договором кредиту (позики).
До заяви додаються документи, що підтверджують інформацію, зазначену у ній.
Позичальник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.
Пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор на підставі отриманої заяви та доданих до неї документів протягом 20 робочих днів з дня їх отримання приймає рішення про застосування мораторію або відмову у застосуванні мораторію.
Кредитор надсилає рішення, передбачене абзацом першим цього пункту, у письмовій або електронній формі на юридичну або електронну адресу позичальника, зазначену в договорі кредиту (позики), негайно у день прийняття такого рішення.
У разі неподання позичальником документів, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві, або надання недостовірної інформації кредитор має право відмовити позичальнику у застосуванні мораторію.
Рішення про відмову у застосуванні мораторію повинно бути вмотивованим.
У разі прийняття кредитором рішення про відмову у застосуванні мораторію через невідповідність позичальника критеріям, передбаченим підпунктами 1, 5 пункту 23 цього розділу, кредитор у рішенні про відмову зазначає:
склад групи контрагентів, які разом з позичальником входять до групи пов`язаних контрагентів;
критерії, встановлені Національним банком України, на підставі яких кожен контрагент включений у групу пов`язаних контрагентів, та відповідне значення таких критеріїв;
розрахунок сукупного річного доходу позичальника та контрагентів, які разом з позичальником входять до групи пов`язаних контрагентів, за останній звітний рік та за 2021 рік.
Рішення кредитора про відмову у застосуванні мораторію може бути оскаржено до господарського суду.
У разі прийняття кредитором рішення про застосування мораторію або якщо кредитор протягом 20 робочих днів з дня отримання заяви не прийняв жодне з рішень, передбачених пунктом 25 цього розділу, з дня отримання кредитором заяви позичальника протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, та протягом одного року з дня його припинення або скасування:
1) позичальник звільняється від обов`язку сплати грошового зобов`язання за договором кредиту (позики);
2) зупиняється вчинення будь-яких дій щодо примусового звернення стягнення на предмет застави, іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язань за договором кредиту (позики), та щодо примусового стягнення заборгованості за договором кредиту (позики) з позичальника та особи, яка є поручителем, майновим поручителем виконання зобов`язань за договором кредиту (позики);
3) зупиняється нарахування грошового зобов`язання за договором кредиту (позики) (пункт 26 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України).
Отже, Закон № 4340-IX запроваджує тимчасове матеріально-правове припинення обов`язку виконання грошового зобов`язання; регулює наслідки на стадії виконання зобов`язання і примусового стягнення, але не забороняє суду встановлювати наявність боргу та присуджувати його до стягнення.
Таким чином, застосування мораторію у вигляді звільнення від обов`язку сплати грошового зобов`зання за договором кредиту є за своєю правовою природою саме відстроченням виконання зобов`язання і не впливає на можливість задоволення позову, однак є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішення згідно з пунктом 10-7 розділу ХІІІ "прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження".
Колегія суддів зазначає, що зобов`язання за Договором про надання банківської послуги - кредитної лінії № МБ-ГЛ-ZАР-2046/КЛ5 від 25.06.2021, укладеного в рамках Генерального договору про надання банківських послуг №МБ-ГЛ-ZАР-2046 від 24.01.2019 дійсно підпадають під ознаки, визначені Законом України "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо особливостей кредитування та фінансового лізингу у період дії воєнного стану" від 27.03.2025 №4340-IX.
Проте, з системного аналізу пунктів 23-29 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України вбачається ряд умов для застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за договором кредиту, з-поміж іншого, прийняття кредитором рішення про застосування мораторію за результатами розгляду відповідної заяви позичальника або якщо кредитор протягом 20 робочих днів з дня отримання заяви не прийняв жодне з рішень, передбачених пунктом 25 цього розділу.
Як зазначено, зокрема, представником скаржника - станом на день подання цієї заяви, вона не розглянута та рішення Банку відсутнє. 
Колегія суддів зазначає, що відсутність таких доказів (підтвердження дотримання викладених вище умов) не дозволяє підтвердити дотримання умов, передбачених законодавством для застосування мораторію на нарахування та сплату грошового зобов`язання за кредитним договором.
За таких обставин колегія суддів бере до відома наведені у заявах міркування сторін як їхню процесуальну позицію у справі, проте не розцінює ці заяви як додаткові докази та не вбачає підстав для їх урахування при вирішенні спору по суті, з викладених вище мотивів.
Щодо доводів скаржника на безпідставне залишення судом першої інстанції клопотання про огляд оригіналів документів, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2023 представник відповідача-4/скаржника подав, через систему «Електронний суд», до суду першої інстанції клопотання про огляд оригіналів документів. Мотивуючи його сумнівами в автентичності копій договорів поруки та додаткових угод до них.
Адвокат зазначив, що під час візуального співставлення підписів на копіях документів (зокрема, договору поруки № МБ-П-ZAP-2046/2 від 24.01.2019 та додаткових угод до нього) виявлено їх неавтентичність: підпис ОСОБА_1 не відповідає підпису у копії паспорта та довідці про РНОКПП. Аналогічні ознаки, на думку заявника, містяться й в інших додаткових угодах. Також вказано, що інші відповідачі (1 і 3) у своїх відзивах ставлять під сумнів окремі обставини справи, що, на думку відповідача-4, свідчить про загальний сумнів у достовірності доказів та фактах вчинення відповідних господарських операцій. У зв`язку з цим заявник просив суд: зобов`язати позивача подати для огляду оригінали всіх доданих до позову документів (генерального договору, заяв, угод, договорів поруки з додатковими угодами, меморіальних ордерів, вимог про погашення заборгованості та доказів їх направлення); визнати обов`язковою явку повноважного представника позивача в судове засідання з оригіналами цих документів.
Суд першої інстанції залишив це клопотання без розгляду з таких підстав.
Згідно зі ст. 161, 165 ГПК України, заперечення та аргументи відповідач має викладати у відзиві. Докази подаються: позивачем - разом із позовом, відповідачем - разом із відзивом (ст. 80 ГПК України).
Відповідно до ст. 91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або належно засвідченій копії, а витребування оригіналів є правом, а не обов`язком суду (ч. 6 ст. 91 ГПК України).
Клопотання про огляд оригіналів було подане на стадії розгляду справи по суті, тоді як завданням цієї стадії є вирішення спору на підставі матеріалів, зібраних у підготовчому провадженні (ст. 194 ГПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві від 06.11.2023 відповідач-4 не ставив під сумнів справжність підпису та не заявляв про неавтентичність поданих копій, а також не обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в підготовчому провадженні.
За ч. 4 ст. 165 ГПК України, якщо відповідач не заперечує певні обставини у відзиві, він втрачає право заперечувати проти них під час розгляду справи по суті, якщо не доведе поважних причин.
Крім того, процесуальні дії мають вчинятися у встановлені строки, а подані з пропуском строки заяви залишаються без розгляду (ст. 113, 118 ГПК України). Кожна сторона несе ризик наслідків невчинення процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що клопотання відповідача-4 про огляд оригіналів документів подано несвоєчасно, без належного обґрунтування, та з порушенням процесуальних вимог, у зв`язку з чим воно залишене судом без розгляду - обгрунтовано.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин. Доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23 - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.08.2024 у справі № 908/2529/23 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
З огляду на кількість та тривалість повітряних тривог в м. Дніпро, аварійне/екстрене відключення електро та теплопостачання в м. Дніпро, повний текст постанови складено 09.02.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін