ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 707/2133/25		
Провадження № 22-ц/821/74/26		
категорія: 301030300  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.
за участю секретаря: Івануси А.Д.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
представник позивача: адвокат Хмельницька Людмила Миколаївна
відповідачі: Степанківська сільська рада, ОСОБА_2 

розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Тептюка Є.П. в приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області, повний текст рішення суду складено 23 вересня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Степанківської сільської ради Черкаського району, Черкаської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю,-
в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

06 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Степанківської сільської ради Черкаського району, Черкаської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю. 
В обґрунтування позовних вимог вказує, що із 1985 року ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 почали проживати в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за пропозицією далеких родичів ОСОБА_3 – ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_5 , які були на той час поважного віку та потребували стороннього догляду.
Дітей у подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було.
У 1987 році ОСОБА_5 померла.
Після смерті ОСОБА_5 у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 залишилися проживати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася дочка ОСОБА_6 .
27 червня 1989 року ОСОБА_4 отримав правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_2 від 27 червня 1989 року.
Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» №58441 від 17 грудня 2024 року, станом на 01.01.2013 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано у Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Черкаським районним виконавчим комітетом 27.06.1989 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.
На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті, окрім померлого ОСОБА_4 , за даною адресою були зареєстровані: ОСОБА_3 , 1958 р.н.; ОСОБА_1 1965 р.н.; ОСОБА_6 , 1989 р.н. Дані обставини підтверджуються довідкою Хацьківського старостинського округу Степанківської сільської ради №41/14-20 від 31 січня 2025 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 залишилися проживати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
Актом від 30 січня 2025 року комісія у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтверджує ту обставину, що подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поселилися в будинку по АДРЕСА_1 в 1985 році.
Згідно з довідкою Хацьківського старостинського округу Степанківської сільської ради №40/14-20 від 31 січня 2025 року ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має слідуючий склад сім`ї, які зареєстровані за даною адресою: дочка – ОСОБА_2 , 1989 р.н.; онука – ОСОБА_11 , 2010 р.н.; онук – ОСОБА_12 , 2014 р.н. 
Враховуючи викладені обставини, позивач просила суд постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2025 року у задоволенні позову - відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що оскільки після смерті ОСОБА_4 , його майно у власність набула держава, тому не можна вважати володіння позивачкою, житловим будинком після смерті ОСОБА_4 , добросовісним. Смерть ОСОБА_4 та відсутність спадкоємців, які могли б прийняти спадщину після смерті останнього, не давали позивачці підстав для того, щоб вважати користування чужим майном правомірним, що свідчить про відсутність підстав для набуття нею права власності на будинок за набувальною давністю.
Самі по собі наведені позивачкою обставини, про користування спірним майном, її реєстрацію в домоволодінні та його утримання не свідчать про добросовісність володіння спірним майном, оскільки добросовісність володіння позивачки виключається через фактичну наявність власника майна ОСОБА_4 , після смерті якого будинок, в якому проживає позивачка із сім`єю, перейшов у власність держави відповідно до положення чинного на той час законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та вважаючи його таким, що прийнято при неповному з`ясуванні усіх обставин справи, із порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що, в даному випадку, не підлягає застосуванню ст. 555 ЦК УРСР, виходячи з того, що ОСОБА_3 є таким, що прийняв спадщину від ОСОБА_4 , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. У зв`язку із цим вважає помилковим висновок суду про те, що після смерті ОСОБА_4 спірний житловий будинок перейшов у власність держави.
Також вказує на те, що Степанківська сільська рада позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.
Вважає, що всі умови набуття права власності за набувальною давністю (добросовісність користування, відкритість, безперервність) позивачкою дотримані та підтверджуються доказами у справі. 

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 02 грудня 2025 року, Степанківська сільська рада проти задоволення вимог апеляційної скарги не заперечувала.

24 листопада 2025 року від ОСОБА_2 на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла заява, в якій остання підтримала вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , просила рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2025 року скасувати.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 25 жовтня 1986 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 укладено шлюб, зареєстрований Хацьківською сільською радою Черкаського району Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис №24, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_14 . Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу Серії НОМЕР_1 від 25 жовтня 1986 року.
З 1980-х років, позивач та її чоловік ОСОБА_3 почали проживати в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 .
Спірний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок № НОМЕР_2 від 27 червня 1989 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Дані обставини підтверджуються листом Черкаського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області №260/32.15-04-05 від 09 травня 2025 року, наданий у відповідь на адвокатський запит №3/79 від 08 травня 2025 року.
Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася. З заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, що підтверджується відповіддю з Черкаської районної державної нотаріальної контори від 03.07.2025 року № 752/01-16.
На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті, окрім померлого ОСОБА_4 , за даною адресою були зареєстровані: ОСОБА_3 , 1958 р.н.; ОСОБА_1 , 1965 р.н.; ОСОБА_6 , 1989 р.н. Дані обставини підтверджуються довідкою Хацьківського старостинського округу Степанківської сільської ради №41/14-20 від 31 січня 2025 року.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 . Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 від 09 лютого 2004 року. Після смерті ОСОБА_3 у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 залишилися проживати: ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_6 .
Актом від 30 січня 2025 року комісія у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтверджує ту обставину, що подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поселилися в будинку по АДРЕСА_1 в 1985 році. ОСОБА_1 з 1985 року по даний час проживає в будинку АДРЕСА_1 , доглянула та поховала ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . ОСОБА_1 безперешкодно та відкрито володіє будинком по АДРЕСА_1 з 1985 року по даний час.
Згідно з довідкою Хацьківського старостинського округу Степанківської сільської ради №40/14-20 від 31 січня 2025 року ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має слідуючий склад сім`ї, які зареєстровані за даною адресою: дочка – ОСОБА_2 , 1989 р.н.; онука – ОСОБА_11 , 2010 р.н.; онук – ОСОБА_12 , 2014 р.н.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
В повній мірі зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема - зі змісту позовних вимог, позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю в порядку статті 344 ЦК України.
Згідно із ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст.344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст.344 ЦК України, слід виходити із того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що спірний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок №27 від 27 червня 1989 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.
Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася. З заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, що підтверджується відповіддю з Черкаської районної державної нотаріальної контори від 03.07.2025 року № 752/01-16.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року в справі №910/17274/17 зазначила, якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.
Отже, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
Апеляційним судом встановлено, що з моменту смерті власника будинку ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка ОСОБА_1 відкрито та безперервно користується спірним майном і протягом усього часу користування майном, нею постійно здійснюються заходи по догляду та утриманню за ним, забезпечення його належного стану та схоронності.
Твердження суду про те, що з моменту смерті ОСОБА_4 спірний будинок перейшов у власність держави, колегія суддів вважає помилковими, оскільки матеріали справи не містять будь яких відомостей, які б давали підстави стверджувати про цю обставину. Зокрема, відсутнє будь-яке рішення суду про визнання спадщини відумерлою, як підстави переходу права власності на будинок до територіальної громади.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.05.2019 року у справі №910/17274/17 (пункт 49) «об`єкт давнісного володіння має бути чужим майном або річчю безхазяйною (що не має власника або власник якої невідомий), і лише нерухоме майно з таким правовим режимом може бути предметом набуття за набувальною давністю».
Відтак, фактичним є статус спірного будинку, як безхазяйного нерухомого майна.
Степанківська сільська рада (орган місцевого самоврядування, на території якого розташоване спірне нерухоме майно), як відповідач по справі, повністю визнала та підтвердила зазначені позивачкою обставини щодо її фактичного володіння будинком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується заявою органу місцевого самоврядування про повне визнання позовних вимог ОСОБА_1 , яка наявна в матеріалах справи.
Таким чином, своїми фактичними діями позивачка довела добросовісне ставлення до безхазяйного майна, а матеріали справи не містять відомостей, які б спростовувати ці обставини.
Таким чином, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , будучи нерухомою річчю, як безхазяйне майно, відповідає вищезазначеній умові щодо правового режиму об`єкта, який може бути набутий за набувальною давністю.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.05.2019 року в справі №910/17274/17 зазначила, що «відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має сплинути визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років» (пункти 50-52).
Також апеляційний суд враховує і ту обставину, що позивачка здійснює володіння будинком та догляд за ним відкрито, не вчиняючи дій, спрямованих на приховування самого факту давнісного володіння від третіх осіб. При цьому, поводиться з цим майном як власник та володіє ним безперервно протягом більше як 10 років, володіння цим майном не втрачалося нею протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності за набувальною давністю.
Враховуючи те, що позивачкою надано належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, колегія суддів вбачає обгрунтовані підстави для їх задоволення та вважає, що суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, неповно встановив фактичні обставини справи, не в повній мірі дослідив наявні у справі докази і надав їм неналежну оцінку, внаслідок чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Враховуючи задоволення позовних вимог та апеляційної скарги, за які ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 6983,90 грн до суду першої інстанції та 10476,00 грн до суду апеляційної інстанції, з Степанківської сільської ради та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 17459,90 грн, тобто по 8729,95 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, - 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2025 року – скасувати та ухвалити нове.
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути із Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області (код ЄДРПОУ 26424111) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 8729,95 грн.
Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 8729,95 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча:       О.В. Карпенко 

Судді      Л.І. Василенко

О.М. Новіков