ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10740/25 Справа № 214/9471/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н.В Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року                                                        м.Кривий Ріг

Справа №  214/9471/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К. 

сторони:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі – Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача  ОСОБА_1  на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2025 року, яка постановлена суддеюЧерновою Н.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 вересня 2025 року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року позивач  ОСОБА_1    звернувся до суду із позовною заявою до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про визнання протиправними дій відключення електропостачання, зобов`язання відновити електропостачання та стягнення завданої шкоди.
Просить суд: суд визнати протиправними дії відповідача  ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» щодо визначення суми боргу за електропостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.07.2025, у розмірі 3578,64 грн.; визнати протиправними дії відповідача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» щодо відключення постачання електроенергії у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача  АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» відновити постачання електроенергії у квартирі за адресою:  АДРЕСА_1 , за рахунок відповідача  АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі»; стягнути з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки (шкоду) у сумі 5 500 грн та моральну шкоду у сумі 25 000 грн., а всього 35 500 гривень.
Одночасно з позовом, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову в порядку ст.152 ЦПК України, шляхом зобов`язання відповідача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» відновити постачання електроенергії у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок відповідача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі».
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову – відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачами порушено право позивача на отримання електроенергії та не забезпечення позову призведе до того, що він протягом розгляду справи залишиться без світла. Судом не було враховано приписи п. 7.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, якими передбачено, що відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання. Тобто, вказаним нормативним актом прямо передбачено зазначений позивачем спосіб забезпечення позову, й суд дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову з тих підстав, що вимоги заяви тотожні заявленим позовним вимогам.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалу суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.  
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався ч. 10 ст. 150 ЦПК України та виходив з того, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заявлених вимог, однак, не може погодитись з мотивами відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, іншими заходами у випадках, передбачених законами.
Постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 містить висновок про те, що тлумачення наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що можливість забезпечення судом позову не пов`язується з тим, чи підлягає рішення суду, ухвалене по суті спору, примусовому виконанню.
Ключовим є встановлення судом:
1) наявності спору між сторонами;
2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду;
3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами;
4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.
На думку колегії суддів, заявлений позивачем захід забезпечення не є співмірним із позовними вимогами з огляду на наступне.
Порядок відключення споживача від електричної енергії врегульований Правилами роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою Національної комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312.
У абзаці 4 п.7.11 ПРРЕЕ вказано, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.
Норма права, встановлена в абз.4 п.7.11 ПРРЕЕ, є імперативною для суб`єкта постачання електричної енергії, якому належить право відключити споживача від електропостачання та відновити його. Вказана норма права діє самостійно за наявності визначених в її гіпотезі умов, незалежно від наявності підстав для застосування судом заходів забезпечення позову.
Таким чином, указаними приписами ПРРЕЕ передбачено позасудовий спосіб недопущення порушення та ефективний захист прав осіб, які прийняли рішення оскаржувати акти про порушення ПРРЕЕ та/або умов договорів.
Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом позову буде вирішення спірних питань щодо наявності або відсутності в діях споживача порушення ПРРЕЕ або умов договорів.
Тобто, ОСОБА_1 після звернення до суду із позовом до АТ «ДТЕК Дніпропровські електромережі», ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про визнання протиправними дій відключення електропостачання, зобов`язання відновити електропостачання та стягнення завданої шкоди, може звернутися до АТ «ДТЕК Дніпропровські електромережі», ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» та надати їм ухвалу про відкриття провадження у справі, що буде підставою для зупинення дій, пов`язаних із відключенням належного заявнику об`єкта нерухомого майна від електропостачання.
Тому, оскільки чинним законодавством передбачено позасудовий порядок зупинення дії рішення про відключення об`єкта споживача від електропостачання та суду не надано доказів звернення позивача ОСОБА_1 до уповноважених суб`єктів у відповідності до вимог ПРРЕЕ, колегія суддів вважає, що заявлений захід забезпечення позову порушує принцип співмірності в даному конкретному випадку та доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з вищенаведених підстав, а не на підставі ч. 10 ст. 150 ЦПК України, як помилково вважав суд першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, вважає за необхідне, на підставі п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, у зв?язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2025 року – змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: