Єдиний унікальний номер 728/86/26 
Номер провадження 3/728/137/26 

П О С Т А Н О В А

30 січня 2026 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд у складі
головуючого судді – Сороколіта Є.М.,

за участі:
секретаря судового засідання – Горбач Н.Д.,
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також – КУпАП), безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про таке.

І. Зазначення питання, що вирішується.
До Бахмацького районного суду (далі також – Суд) 13.01.2026 надійшли протоколи про адміністративні правопорушення від 09.01.2026 серії ЕПР1 № 562507 та серії ЕПР1 № 562500 зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_1 (далі також – Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності), 09.01.2026 року об 11 год 45 хв, керуючи автомобілем ТАТА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Олега Мартинова, буд. 3А в місті Бахмач, під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль OPEL VECTRA державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що стояв, чим порушив п.10.9 Правил дорожнього руху (далі також – ПДР). Внаслідок ДТП автомобіль OPEL VECTRA державний реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, а вищевказані дії останнього кваліфіковано за статтею 124 КУпАП.
Також, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, 09.01.2026 року об 11 год 45 хв, керуючи автомобілем ТАТА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Олега Мартинова, буд. 3А в місті Бахмач, скоївши дорожню транспортну пригоду, а саме: здійснив наїзд на автомобіль OPEL VECTRA державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що стояв, після чого місце пригоди залишив, чим порушив пункт 2.10.а ПДР, а вищевказані дії останнього кваліфіковано за статтею 122-4 КУпАП.
У судове засідання, призначене Судом на 30.01.2026 о 09 год 30 хв Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з`явився.
Водночас, у ході розгляду справи було встановлено, що адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 не відповідають вимогам, встановленим законодавством, оскільки, до адміністративних матеріалів не додано диск із відеозаписом фіксації адміністративного правопорушення, а саме в протоколах про адміністративні право від 09.01.2026 серії ЕПР1 № 562507 та серії ЕПР1 № 562500 в графі “10.Технічний запис відеозапису: М505В 202308220003”, де саме зафіксовані деталі підтверджуючі вчинення вищезазначених адміністративних правопорушень  ОСОБА_1 .
Так, у підпункті 1 пункту 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999, передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Згідно з пунктом 5 розділу ІІ зазначеної Інструкції включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. 
Так, обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який у порядку статті 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.
Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Суд звертає увагу, що за змістом положень статті 6 Європейської конвенції з прав людини (далі також Конвенція), ратифікованої Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У згаданому контексті слід відмітити, що поняття кримінальне обвинувачення має автономне значення, котре не залежить від класифікації, що застосовується у внутрішньо-правових системах Держав-учасниць (Блохін проти Росії (Blokhin v. Russia) [ВП], §179; Адольф проти Австрії (Adolf v. Austria), §30). Таке тлумачення є дійсним як для визначення кримінального характеру обвинувачення, так і для моменту, з якого існує таке обвинувачення.
Зокрема, у §49 справи Озтюрк проти Німеччини Європейський суд з прав людини зазначив, що Конвенція не суперечить здійсненню декриміналізації діянь поміж Держав-учасниць. Проте, якби держави мали повноваження виводити такі правопорушення за рамки Конвенції, то це могло б спричинити наслідки, несумісні з її предметом і метою.
Вихідну точку у встановленні того, чи має застосовуватись кримінально-правовий аспект статті 6 Конвенції, слід визначати за критеріями, перерахованими в рішенні у справі Енгель та інші проти Нідерландів (Engel and Others v. the Netherlands, §§ 82-83): внутрішньо-правова кваліфікація; характер правопорушення; суворість покарання, яке може бути застосоване до даної особи.
Застосовуючи згадані критерії до адміністративних правопорушень щодо порушення правил дорожнього руху, які караються штрафами, обмеженнями водійських прав, такими як зняття балів або призупинення чи скасування водійських прав (Луц проти Німеччини (Lutz v. Germany), §182; Шмауцер проти Австрії (Schmautzer v. Austria); Малідж проти Франції (Malige v. France); Марчан проти Хорватії (Marиan v. Croatia); Ігор Паскарі проти Республіки Молдова (Igor Pascari v. the Republic of Moldova), §§20-23) можна дійти обґрунтованого висновку, що стосовно таких правопорушень діє кримінально-процесуальний аспект статті 6 Конвенції.
Підпункт а) частини третьої статті 6 Конвенції вказує на необхідність особливо ретельно повідомляти обвинувачення зацікавленій особі. Обвинувальний акт відіграє вирішальну роль у кримінальному переслідуванні: починаючи від його пред`явлення, особа, проти якої порушено кримінальну справу, є офіційно повідомленою про юридичну і фактологічну базу сформульованих проти неї обвинувачень (Пелісьє та Сассі проти Франції (Pelissier and Sassi v. France) [ВП], §51; Камасінський проти Австрії (Kamasinski v. Austria), §79).
Конвенційні норми визнають за обвинуваченим право бути поінформованим не лише про причину обвинувачення, тобто про матеріальні факти, висунені проти нього, і на яких ґрунтується обвинувачення, але й про характер обвинувачення, тобто про юридичну кваліфікацію цих фактів (Матточча проти Італії (Mattoccia v. Italy), §59; Пенев проти Болгарії (Penev v. Bulgaria), §§33 і 42).
Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд зазначає, що виходячи із загальних засад судочинства, визначених положеннями статті 129 Конституції України, він не має права перебирати на себе функцію обвинувача та у будь-який спосіб виправляти виявлені недоліки.
Підсумовуючи вищенаведене, Суд вважає, що за вказаних обставин, проведення повного і об`єктивного розгляду справи є неможливим, а протокол про адміністративне правопорушення повинен бути повернутий органу, який його склав, для належного оформлення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 256, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративні матеріали разом з протоколами про адміністративні правопорушення від 09.01.2026 серії ЕПР1 № 562507 та серії ЕПР1 № 562500, складені стосовно  ОСОБА_1  про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно за статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повернути до відділення поліції № 1 (м. Бахмач) Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області на доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є.М. Сороколіт