ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 лютого 2026 року
м. Київ
справа № 615/2256/23
провадження № 61-9616св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - заступник керівника Харківської обласної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації,
відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на постанову Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Мальованого Ю. М., Пилипчук Н. П., від 05 червня 2025 року, і ухвалив таку постанову.
Короткий зміст заявлених позовних вимог
1. У листопаді 2023 року заступник керівника Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації звернувся до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації,про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.
2. Свої вимоги прокурор мотивував тим, що наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 10451-СГ від 03 жовтня 2016 року «Про затвердження документації з землеустрою та передачу земельної ділянки у власність» затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 
2 га (кадастровий номер: 6321283500:02:000:0754) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1058574263212, запис про право власності від 11 жовтня 2016 року № 16967378, внесений державним реєстратором Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєвою З. О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 жовтня 2016 № 31929655).
3. Згідно з наданою Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації інформації від 13 вересня 2023 року № 05-25/1429 приблизно 90 % зазначеної земельної ділянки знаходиться у межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ», яка занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за охоронним номером 8715-Ха, у порядку, визначеному статтею 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини».
4. Повноваження щодо вилучення з державної власності та передачі у приватну власність земель історико-культурного призначення, які розташовані в межах пам`ятки археології та належать до особливо цінних земель, відносяться до компетенції обласних державних адміністрацій та здійснюються виключно за погодженням з Кабінетом Міністрів України та уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини.
5. Харківською обласною державною адміністрацією не приймалось рішення стосовно розпорядження спірною земельною ділянкою, Департамент культури і туризму не погоджував проєкт землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у приватну власність.
6. Земельну ділянку передано у приватну власність неуповноваженим органом з порушенням встановленого законом порядку, а саме на підставі незаконного наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області, а не рішення уповноваженого розпорядника - Харківської обласної державної адміністрації, без зміни цільового призначення та її погодження з Кабінетом Міністрів України та уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини, внаслідок чого зазначена земельна ділянка з числа особливо цінних земель історико-культурного призначення незаконно вибула з державної власності.
7. Як зазначав прокурор, спірна земельна ділянка повністю розташована в межах пам`ятки археології та не може перебувати у приватній власності. Держава вправі вимагати усунення перешкод у здійснення свого права користування та розпорядження цією земельною ділянкою у порядку статті 391 Цивільного кодексу України та статті 152 Земельного кодексу України шляхом визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області, яким цю земельну ділянку передано у приватну власність, і як наслідок, зобов`язання повернути її державі.
8. Крім того, скасуванню підлягає державна реєстрація спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, оскільки така реєстрація суперечить частині сьомій статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» й створює перешкоди для реалізації державою прав законного власника.
9. Для забезпечення держави в собі Харківської обласної державної (військової) адміністрації реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо земельної ділянки історико-культурного призначення необхідно усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з одночасним припиненням прав та закриттям розділу.
10. Прокурор стверджував, що уповноважений орган, будучи повідомленим та обізнаним про необхідність захисту інтересів держави та маючи відповідні повноваження, протягом розумного строку відповідні заходи судового захисту інтересів держави не вжив, що згідно з вимогами статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для звернення прокурора до суду з метою захисту інтересів держави.
11. З урахуванням викладеного прокурор просив позов задовольнити, усунути перешкоди власнику - державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, розташованою за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, шляхом:
- визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність»;
- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, з припиненням речових прав ОСОБА_1 ;
- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1058574263212, запис про право власності від 11.10.2016 № 16967378, внесений державним реєстратором Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєвою З. О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.10.2016 № 31929655), з припиненням речових прав ОСОБА_1 та закриття розділу 1058574263212 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
- зобов`язання ОСОБА_1 повернути державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.
Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції
12. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2024 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність». Скасовано в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754, площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, з припиненням речових прав ОСОБА_1 . Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754, площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1058574263212, запис про право власності від 11 жовтня 2016року № 16967378, внесений державним реєстратором Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєвою З. О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 жовтня 2016 року № 31929655), з припиненням речових прав ОСОБА_1 та закриттям розділу 1058574263212 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754, площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.
13. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що приблизно 90 % спірної земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 6321283500:02:000:0754, яка належить відповідачці, з цільовим призначенням для ведення сільського господарства, знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ», яка занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за охоронним номером 8715-Ха, у порядку визначеному статтею 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини».
14. Спірну земельну ділянку було передано у приватну власність на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність», який не є уповноваженим органом, а не рішенням уповноваженого розпорядника - Харківської обласної державної адміністрації, без зміни його цільового призначення та без погодження з Кабінетом Міністрів України і з уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини, в результаті чого спірна земельна ділянка незаконно вибула з державної власності особливо цінних земель історико-культурного призначення - давнього поселення.
15. Обраний прокурором спосіб захисту шляхом оскарження рішення (наказу) уповноваженого органу про передачу земельної ділянки в комунальну власність безпосередньо передбачений у пункті 10 частини другої статті 16 ЦК України, є достатнім та ефективним у спірних правовідносинах, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення земельної ділянки, а тому вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області і повернення спірної земельної ділянки підлягають задоволенню.
16. Суд першої інстанції вважав, що за обставин цієї справи є підстави для позбавлення відповідачки права власності на спірну земельну ділянку, що відповідає статті 17 закону України «Про охорону культурної спадщини» і легітимній меті забезпечення належної охорони пам`яток археології, які зазвичай знаходяться безпосередньо у глибині земної поверхні, та справедливо врівноважує інтереси суспільства з правами власника. З огляду на характер спірних правовідносин суд першої інстанції не вбачав як невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідачки критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, що сформовані у сталій практиці Європейського суду з прав людини.
17. Підстав для застосування наслідків спливу позовної давності суд не знайшов, адже до вимог за негаторним позовом позовна давність не застосовується, оскільки порушення є таким, що триває у часі.
Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції
18. Постановою Харківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Валківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2024 року скасовано. Позов заступника керівника Харківської обласної прокуратури залишено без задоволення.
19. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що надані прокурором до справи документи: загальна схема розташування спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754, складена у зв`язку з розглядом цієї справи в суді, містить лише ситуативний план з описом меж пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ», в якому не зазначено координати поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережи, дозволяє дійти висновку лише про вірогідне часткове накладення на ці межі вказаної спірної земельної ділянки, розмір якого конкретно не визначений. Належних та допустимих доказів - висновків судового експерта з приводу розміру перетинання меж вказаних земельних ділянок до матеріалів справи прокурором суду не було надано. Наявні у справі документи не ґрунтуються на даних сформованої земельної ділянки історичної пам`ятки «Поселення Валки-ІХ» і не включають аналіз винесених її меж в натуру.
20. Колегія суддів також звернула увагу на відсутність у справі інформації щодо відповідних рішень уповноважених органів влади з виконання наказу Міністерства культури України № 912/0/16-11 від 21 жовтня 2011 року про зміну цільового призначення земельної ділянки під історичною пам`яткою археології «Валки-ІХ» відповідно до визначеного статтею 20 ЗК України порядку, або встановлення навколо вказаної історичної пам`ятки відповідної охоронної зони, як це передбачено частиною другою статті 54 ЗК України, оформлення відповідної землевпорядної документації згідно з пунктом 3 частини третьої статті 186 ЗК України. Відповідачка не відповідає за організацію належного державного врядування та реалізацію вказаного наказу, а також не була вчасно поінформована про обтяження археологічною пам`ятковою спірної земельної ділянки при її отриманні у власність. 
21. За таких встановлених обставин апеляційний суд вважав, що за відсутності доказів про інше відповідачка ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення.
22. За наявних даних про часткове перетинання меж спірної земельної ділянки з межами об`єкта - історичною пам`яткою археології «Валки-ІХ», оскільки відповідачка є добросовісним власником земельної ділянки, зобов`язання повернути земельну ділянку без попередньої компенсації її вартості покладає не неї непропорційний тягар відповідальності за порушення порядку виділення земельної ділянки у власність та неналежне врядування державних органів, що перебуває поза межами її компетенції.
23. Також апеляційний суд виходив з того, що оскільки спірна земельна ділянка лише частково накладається на межі пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ», належним способом є витребування такої частини земельної ділянки відповідно до статті 388 ЦК України, а не зобов`язання повернути всю земельну ділянку відповідно до норми статті 391 ЦК України, що також додатково покладає на власника непропорційний тягар відповідальності.
Узагальнені доводи касаційної скарги
24. 25 липня 2025 року заступник керівника Харківської обласної прокуратури через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
25. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій прокурор зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2024 року у справі №927/1206/21, від 26 червня 2018 року у справі №914/582/17, від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, 
22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16, від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, 
від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17, від 06 квітня 2021 року у справі №910/10011/19; постановах Верховного Суду від 05 березня 2025 року у справі №902/546/24, від 16 квітня 2024 року у справі №927/238/22, від 31 липня 2019 року у справі №813/4701/16, від 16 лютого 2022 року у справі №914/1954/20, від 13 грудня 2018 року у справі №826/4605/16, від 11 лютого 2020 року у справі №923/364/19, від 16 червня 2020 року у справі №904/1221/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
26. Згідно з доводами касаційної скарги, при встановленні підстав для віднесення конкретної земельної ділянки до земель історико-культурного призначення суди мають враховувати, у тому числі, паспорт пам`ятки. Дослідження, яке проведено інженером-геодезистом з відповідною кваліфікацією, у встановлений законом спосіб додатково підтверджує факт розташування спірної земельної ділянки в межах пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» і її належність до земель історико-культурного призначення. 
27. Також прокурор звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься генеральний план розміщення пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ», який є невід`ємним додатком до паспорта та облікової картки, виконаний старшим науковим співробітником Охоронної археологічної служби України «Слобідська археологічна служба» ОСОБА_2 у 2010 році, з якого вбачається, що на півночі від «Поселення Валки-ІХ» проходить автодорога. Розташування спірної земельної ділянки в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ» повністю підтверджується інформацією компетентного органу у сфері охорони культурної спадщини з наданими ним матеріалами.
28. Прокурор вказує, що станом на момент виникнення спірних правовідносин у законодавстві вже існувала норма, яка імперативно передбачала, що землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності. Оскільки на спірній земельній ділянці знаходиться об`єкт археології - «Поселення Валки-ІХ», то така земельна ділянка в силу закону належить до земель історико-культурного призначення і до особливо цінних земель, але аж ніяк не до земель сільськогосподарського призначення, а отже її відчуження в комунальну або приватну власність неможливо без дотримання вимог законодавства, що регулює відносини у сфері охорони культурної спадщини, та вимог статей 122, 150 ЗК України.
29. Прокурор стверджує, що відповідачка знала або, проявивши розумну обачність, повинна була знати про те, що спірна ділянка відповідно до закону не може використовуватись у сільськогосподарській діяльності, тому в ОСОБА_1 не могло виникнути правомірних очікувань щодо отримання у власність спірної ділянки з метою ведення сільського господарства. Позбавлення набувача права власності на спірну земельну ділянку шляхом задоволення позову прокурора та повернення особливо цінних земель у державну власність є пропорційним втручанням з боку держави, яке переслідує «суспільний» та «публічний інтерес», ґрунтується на розумних підставах.
30. Доводи касаційної скарги містять посилання на те, що обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини і саме від власника повинна виходити ініціатива укладення охоронного договору. Судом апеляційної інстанції помилково не взято до уваги те, що ініціатива укладення охоронного договору повинна виходити саме від власника пам`ятки архітектури.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
31. Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 615/2256/23.
32. Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2026року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
33. У поданому відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що доводи касаційної скарги не спростовують правильної по суті постанови суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог. Скарга прокурора не містить належного обґрунтування необхідності скасування постанови апеляційного суду, не спростовує наданих нею фактів і лише повторює мотиви суду першої інстанції без аналізу фактичних обставин. Вказує, що межі пам`ятки археології станом на день винесення судового рішення Харківським апеляційним судом не встановлені. Встановлені у справі обставини свідчать про відсутність юридичного факту розташування спірної земельної ділянки в межах пам`ятки археології «Валки-ІХ». 
34.  ОСОБА_1 стверджує, що вона отримала земельну ділянку на законних підставах у 2016 році, без наявних обмежень, погоджень чи обтяжень у Держреєстрі. Відповідно до статті 388 ЦК України добросовісний набувач не може бути позбавлений власності без належної підстави, тим більше - за відсутності верифікованого порушення. Позов прокурором було подано як негаторний (стаття 391 ЦК України), проте для витребування майна держава має використовувати віндикаційний позов (стаття 388 ЦК України), якщо майно незаконно вибуло з державної власності. У цій справі жодного доказу на підтвердження незаконності передачі земельної ділянки не надано. 
35. У поданому відзиві на касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Харківській області вказує, що матеріали справи не містять відповідного експертного висновку, складеного компетентною особою, який би підтвердив факт того, що спірна земельна ділянки з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754, що належить ОСОБА_1 , розташована в межах пам`ятки «Поселення Валки-ІХ». Посилання прокурора на те, шо розташування на спірній земельній ділянці пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» підтверджується інформацією Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації від 13 вересня 2023 року № 05-25/1429, паспортом та обліковою карткою пам`ятки, а також генеральним планом розміщення «Поселення Валки-ІХ» є безпідставними. Графічними матеріалами чи висновками експертів не підтверджено розташування спірної земельної ділянки у межах пам`ятки археології.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
36. Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність» затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів Костівської сільської ради на території Валківського району Харківської області.
37. Передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2 га, в тому числі рілля площею 2,0000 га (кадастровий номер 6321283500:02:000:0754) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області.
38. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 35392197 від 10 листопада 2023 року, земельна ділянка кадастровий номер 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Харківська область, Валківський район, Костівська сільська рада, належить ОСОБА_3 на праві власності. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1058574263212, підстава: копія наказу про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, серія та номер 10451-СГ, виданий 03 жовтня 2016 року, видавник ГУ Держгеокадастру у Харківській області; витяг з ДЗК про земельну ділянку, серія та номер 
НВ-6303151392016, виданий 19 вересня 2016 року, видавник відділ Держгеокадастру у Валківському районі Харківської області. Запис про право власності від 11 жовтня 2016 року № 16968663, внесений державним реєстратором Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєвою З. О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31929655 
від 19 жовтня 2016 року.
39. Повноваження Костівської сільської ради Валківського району Харківської області припинені 26 листопада 2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій». Правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту Закону є сформована територіальна громада, від імені якої діє Валківська міська рада Богодухівського району Харківської області.
40. На підставі наказу Міністерства культури України № 912/0/16-11 
від 21 жовтня 2011 року «Про затвердження науково-проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини, зокрема, у Харківській області згідно з переліком, викладеним у додатку 7, значиться об`єкт пам`ятка археології «Поселення Валки-ІХ» (охоронний № 8715-Ха).
41. Відомості про занесення пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» до Реєстру наявні на офіційному веб-сайті Міністерства культури та стратегічних комунікацій України.
42. У паспорті та обліковій картці об`єкта культурної спадщини «Поселення Валки-ІХ», які складені 01 грудня 2011 року завідувачем відділу пам`яток археології ОКЗ «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини» та затверджені начальником Управління культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації, наведено опис меж території пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ». Зазначено, що поселення розташоване на першій та другій надзаплавній терасі р. Карамушна, за 2,0 км на схід від східної околиці м. Валки, ліворуч від автотраси Київ-Харків-Довжанський, на першій та другій надзаплавній терасі правого берега річки Карамушна (притоки річки Мжа), оточене з південного боку сухою балкою, із заходу - полем, на півночі - існуюча дорога Київ-Харків, зі сходу - р. Карамушна (пункт 1 облікової картки, підпункти 11-13 паспорту). 
43. Департамент культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації в листі від 13 вересня 2023 року № 05-25/1429 щодо надання інформації стосовно земельних ділянок, зокрема з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754, зазначив, що в результаті проведення робіт на базі окружної прокуратури з використанням доступу до Державного земельного кадастру, в тому числі до Публічної кадастрової карти України з метою проведення відповідних робіт (дослідження) щодо встановлення розташування земельних ділянок в межах пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» департамент вивчив місце розташування земельних ділянок. В результаті співставлення картографічних матеріалів встановлено, що 90 % зазначеної земельної ділянки знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ» (охоронний номер 8715-Ха). Заходи позовного характеру департаментом щодо пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ» (охоронний №8715-Ха) не вживались.
44. На запит Богодухівської окружної прокуратури від 27 грудня 2023 року 
№ 56-4888вих-23 сертифікований інженер-землевпорядник Назаренко Р. О. (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 010339 від 14 травня 2014 року, виданий кваліфікаційною комісією Київського національного університету будівництва і архітектури Міністерства освіти і науки України) листом від 28 грудня 2023 року повідомив, що вивченням розташування земельних ділянок та меж пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754 потрапляє в межі пам`ятки, перетин складає 90 %.
45. Межі пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» на схемі перетину нанесені відповідно до генерального плану розміщення «Поселення Валки-ІХ» 
від 2010 року.
46. Дослідження проведено на базі Богодухівської окружної прокуратури з використанням програмно-технічних засобів офіційного веб-порталу Держгеокадастру України «Національна кадастрова система» та за допомогою комп`ютерної програми Digitals/Delta XE.
47. В матеріалах справи міститься генеральний план розміщення «Поселення Валки ІХ», який є невід`ємний додатком до паспорта та облікової картки, виконаний старшим науковим співробітником Охоронної археологічної служби України «Слобідська археологічна служба» ОСОБА_2 у 2010 році, згідно з яким на півночі від Поселення «Валки ІХ» проходить автодорога.
48. Крім цього, матеріали справи містять загальну схему меж земельних ділянок, яка виконана сертифікованим інженером-землевпорядником, з якого також вбачається наявність на півночі від земельної ділянки з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 відповідної автодороги.
49. Зазначення відповідних меж розташування поселення, з урахуванням його оточення природними та штучно створеними об`єктами (ріка, балка, автотраса тощо), дозволяє візуально визначити його місце розташування.
50. Спірна земельна ділянка передана на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ у приватну власність ОСОБА_1 за кодом КВЦПЗ - 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства», тобто не за видами цільового призначення, передбаченими для земель історико-культурного призначення (коди 08.01-08.04 Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23 липня 2010 року № 548).
51. За повідомленням секретаріату Кабінету Міністрів України № 19929/0/2-23 від 04 серпня 2023 року, Кабінетом Міністрів України не опрацьовувалися проєкти актів щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
52. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
53. Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
54. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
55. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
56. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).
57. Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка має спеціальний правовий титул, оскільки за своїми характеристиками належить до земель історико-культурного призначення, тому у силу закону не може мати приватного власника.
58. У частині другій статті 152 ЗК України зазначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб.
59. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
60. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі
№ 653/1096/16 (провадження № 14-181цс18) наведено правові висновки щодо застосування статей 387, 391 ЦК України, в якій висловлено, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
61. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.
62. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
63. Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.
64. У постанові Великої Палата Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16 (провадження № 14-2цс21) викладено правовий висновок про те, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника, включаючи право володіння.
65. У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 557/303/21, висновки у якій Велика Палата Верховного Суду підтримала у постанові від 12 березня 2024 року у справі № 927/1206/21 (провадження № 12-31гс23), зазначено, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями, на яких розташовані пам`ятки археології (перехід до них права володіння цими землями), є неможливим. Розташування таких земель вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже і нового володільця. Тому зайняття земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології місцевого значення, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.
66. З огляду на викладене, суд першої інстанції, правильно встановивши характер спірних правовідносин, обґрунтованого виходив із того, що належний власник - держава в особі позивача вправі звернутися з негаторним позовом, поданим на підставі статті 391 ЦК України. Вказана норма передбачає можливість судового захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні власником своїх прав щодо користування та розпорядження належним йому майном, у тому числі у випадках, коли право власності вже зареєстроване за іншим суб`єктом. Саме така правова підстава зазначена прокурором у позові для вимоги про повернення земельної ділянки.
67. Згідно з абзацом третім статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єкт культурної спадщини - це визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.
68. Судами встановлено, що відповідно до паспорту об`єкта культурної спадщини «Поселення Валки-ІХ» - це поселення, яке було виявлено науково-археологічною експедицією на землях сільськогосподарського призначення у 2009 році та складається з поселення розміром 160 на 550 метрів, яке було за допомогою двох шурфів виявлене у землі. Вказане поселення було залишене общиною носіїв черняхівської культури ІІІ-V століть на території площею 8,8 га за 
2 км. на схід від східної околиці міст Валки, ліворуч від автотраси Київ-Харків-Довжанский, суміжний землекористувач - Валківська міська рада Вальківського району Харківської області (т. 2, а. с. 44-45).
69. Археологічні об`єкти культурної спадщини - це рештки життєдіяльності людини (нерухомі об`єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, їх залишки чи руїни, мегаліти, печери, наскельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, а також пов`язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації (абзац 2 частини другої статті 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).
70. Нерухомий об`єкт культурної спадщини - це об`єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності (абзац 4 статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).
71. Отже, залишки стародавніх поселень є нерухомими археологічними об`єктами культурної спадщини, не можуть бути перенесеними на інше місце без втрати своєї цінності.
72. Пам`ятка культурної спадщини - це об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (абзац 6 статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).
73. Об`єкт культурної спадщини визначається загальною характеристикою об`єктів, які мають цінність, зокрема, з археологічного погляду. Натомість пам`ятка культурної спадщини - це об`єкт культурної спадщини, цінність якого підтверджена у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом його реєстрації.
74. Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю.
75. Відповідно до частини шостої статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв.
76. Зазначені правові норми спрямовані на забезпечення належної охорони пам`яток археології, оскільки пам`ятки археології як нерухомі об`єкти культурної спадщини не можуть бути перенесені на інше місце без втрати їх цінності.
77. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2024 року у справі № 927/1206/21 (провадження № 12-31гс23) зазначено, що пам`ятки археології зазвичай знаходяться безпосередньо у глибині земної поверхні, в зв`язку з чим нерозривно пов`язані із земельними ділянками, на яких вони розташовані. Правовий режим земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, не має відрізнятися від правового режиму самої пам`ятки, яка згідно з Законом України «Про охорону культурної спадщини» не може перебувати в приватній чи комунальній власності.
78. У статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» зазначено, що пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. Такі рухомі предмети підлягають віднесенню до державної частини Музейного фонду України, обліку та збереженню у порядку, визначеному законодавством.
79. На підставі наказу Міністерства культури України № 912/0/16-11 
від 21 жовтня 2011 року «Про затвердження науково-проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини, зокрема, у Харківській області згідно з переліком, викладеним у додатку 7, значиться об`єкт пам`ятка археології «Поселення Валки-ІХ» (охоронний № 8715-Ха) (т. 2, а. с. 39-43).
80. У паспорті та обліковій картці, які складені 01 грудня 2011 року завідувачем відділу пам`яток археології ОКЗ «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини» та затверджені начальником Управління культури і туризму ХОДА, наведено опис меж території пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ», до якої потрапляє спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754, що також підтверджується генеральним планом розміщення «Поселення Валки-ІХ», який є додатком до паспорта та облікової картки.
81. Вказані документи мають опис меж об`єкта, де зазначено, що поселення розташоване на першій та другій надзаплавній терасі р. Карамушна, за 2,0 км на схід від східної околиці м. Валки, ліворуч від автотраси Київ-Харків-Довжанський, оточене з південного боку сухою балкою, із заходу - полем, на півночі - існуюча дорога Київ-Харків, зі сходу - р. Карамушна (пункт 1 облікової картки, пункти 11, 13 паспорту) (т. 2, а. с. 44-48).
82. Департамент культури і туризму, надаючи відповідь від 13 вересня 
2023 року № 05-25/1429, керувався не лише інформацією щодо розташування пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ», яка міститься в паспорті, обліковій картці та на генеральному плані, але й відомостями Державного земельного кадастру (Публічної кадастрової карти) на базі Богодухівської окружної прокуратури, які містять дані щодо розташування спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754, у тому числі координати поворотних точок.
83. Сертифікований інженер-землевпорядник листом від 28 грудня 2023 року повідомив, що перетин меж земельної ділянки з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754 з межами території пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» складає 90 %. Зазначене підтверджується відповідною схемою розташування земельних ділянок. Межі пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» на схемі перетину нанесені відповідно до генерального плану розміщення «Поселення Валки-ІХ» від 2010 року (т. 2, а. с. 149-152).
84. Статтею 5 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» суб`єктами топографо-геодезичної і картографічної діяльності є, юридичні та фізичні особи, які володіють необхідним технічним та технологічним забезпеченням та у складі яких за основним місцем роботи є сертифікований інженер-геодезист, що є відповідальним за якість результатів топографо-геодезичних і картографічних робіт. 
85. Згідно з частиною дев`ятою статті 5-1 вказаного Закону інженеру-геодезисту, який склав кваліфікаційний іспит, видається кваліфікаційний сертифікат, що підтверджує відповідність особи кваліфікаційним характеристикам професії та спроможність самостійно проводити топографо-геодезичні і картографічні роботи. 
86. Вказане вище дослідження проведено сертифікованим інженером-геодезистом Назаренком Р. О., який має кваліфікаційний сертифікат від 14 травня 2014 року № О10339, виданий кваліфікаційною комісією Київського національного університету будівництва і архітектури Міністерства освіти і науки України.
87. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно встановивши, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754 розташована в межах пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» (накладення складає 90 %), дійшов мотивованого висновку про те, що ГУ Держгеокадастру у Харківській області протиправно розпорядилась спірною земельною ділянкою, не було наділене повноваженнями щодо розпорядження землями історико-культурного призначення, а земельна ділянка з відповідним цільовим призначенням не може перебувати у приватній власності.
88. Нерозроблення уповноваженим органом проєкту землеустрою земельної ділянки, на якій знаходиться пам`ятка археології та не внесення до Державного земельного кадастру меж такої земельної ділянки із зазначенням обмежень щодо режиму її використання, не свідчить про відсутність таких обмежень та можливість перебування спірної земельної ділянки у приватній власності громадян.
89. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду
від 05 жовтня 2022 року у справі № 557/303/21 (провадження № 61-3305св22),
від 04 квітня 2024 року у справі № 317/372/22 (провадження № 61-1595св24), 
від 19 березня 2025 року у справі № 543/245/23 (провадження № 61-8св25).
90. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
91. Слід також врахувати ту обставину, що під час судового розгляду відповідачами не спростовано факт розташування земельної ділянки з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754, яка належить ОСОБА_1 , пам`ятки археології місцевого значення - пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» , а також не спростовано належність вказаної пам`ятки архітектури до об`єктів культурної спадщини.
92. Відповідно до частини першої статті 54 ЗК України землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
93. Частина шоста статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» стосується земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології. Натомість частина перша статті 54 ЗК України - земель історико-культурного призначення.
94. Згідно з частиною першою статті 53 ЗК України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.
95. Тож категорія земель історико-культурного призначення включає в себе як землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини (в тому числі і пам`ятки археології), так і охоронювані археологічні території.
96. Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про охорону культурної спадщини» топографічно визначені території чи водні об`єкти, в яких містяться об`єкти культурної спадщини або можлива їх наявність, за поданням відповідного органу охорони культурної спадщини можуть оголошуватися рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини охоронюваними археологічними територіями на обмежений або необмежений строк у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
97. Отже, землями історико-культурного призначення можуть бути визнані, зокрема, території, на яких розташовані об`єкти культурної спадщини або на яких можлива їх наявність.
98. Об`єкт культурної спадщини визначається загальною характеристикою об`єктів, які мають цінність, зокрема, з археологічного погляду. Натомість пам`ятка культурної спадщини - це об`єкт культурної спадщини, цінність якого підтверджена у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом його реєстрації.
99. Отже, частина перша статті 54 ЗК України, як і частина шоста статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначає правовий режим земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології. Проте, на відміну від частини шостої статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», стаття 54 ЗК України стосується земельних ділянок, на яких розташовані або можуть бути розташовані об`єкти культурної спадщини, в тому числі і об`єкти археологічної спадщини.
100. Стаття 54 ЗК України врегульовує правовий режим усіх ділянок такої категорії земель як землі історико-культурного призначення незалежно від виду пам`яток, які на них розташовані (пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби). Натомість приписи частини шостої статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» стосуються окремої підкатегорії із категорії земель історико-культурного призначення, а саме земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології, та запроваджують особливий правовий режим такої підкатегорії земель історико-культурного призначення, а також передбачають щодо них особливу охорону з боку держави.
101. Таким чином, умовою належності спірної земельної ділянки до категорії земель історико-культурного призначення є розташування на ній об`єкта, визначеного статями 53, 54 ЗК України, статтею 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», а саме пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ», що підтверджується інформацією уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини, паспортом та обліковою карткою пам`ятки з відповідними графічними матеріалами, а тому слід погодитися із судом першої інстанції щодо наявності повернення усієї спірної земельної ділянки у володіння держави, враховуючи площу її накладення - 90 %.
102. У пунктах 122, 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2024 року у справі № 927/1206/21 (провадження № 12-31гс23), який було враховано судом першої інстанції під час вирішення спору у цій справі, зроблено висновки про те, що з огляду на особливості правового регулювання земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології, та неможливість їх передання у комунальну чи приватну власність, Велика Палата Верховного Суду констатує, що позов з вимогою про визнання незаконним і скасування наказу ГУ Держгеокадастру за встановлених судами конкретних обставин цієї справи відповідає критерію правомірності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки та особи її власника. Подібний за змістом висновок Велика Палата Верховного Суду вже формулювала у пункті 82 постанови від 15 вересня 2020 у справі № 469/1044/17 і підстави для відступу від цього висновку не встановлені.
103. Обраний прокурором спосіб захисту шляхом оскарження рішення (наказу) уповноваженого органу про передачу земельної ділянки в комунальну власність безпосередньо передбачений у пункті 10 частини другої статті 16 ЦК України та, за встановлених судами у справі обставин, є ефективним у спірних правовідносинах, відповідає правовій природі відносин учасників спору. З урахуванням обставин, з якими прокурор пов`язував порушення прав та інтересів держави (наявність у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про реєстрацію права комунальної власності на спірну земельну ділянку), скасування рішення уповноваженого органу, яке продовжує діяти як підстава виникнення та існування права власності і внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приведе до усунення порушення прав держави на особливо цінні об`єкти археологічної спадщини.
104. Враховуючи викладене, слід погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що наявні у справі докази достатнім чиним підтверджують, що спірна земельна ділянка розташована в межах пам`ятки археології та не може перебувати в приватній власності, а держава, як її законний власник, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування та розпоряджання цією земельною ділянкою в порядку статті 391 ЦК України та статті 152 ЗК України, зокрема шляхом визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області, яким цю земельну ділянку передано у приватну власність, і зобов`язання повернути її державі. 
105. Слід звернути увагу, що ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте ці положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
106. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, § 166-168).
107. Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтується таке втручання на національному законі, чи переслідує легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
108. Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, останнє - характеризуватися доступністю для заінтересованих осіб, чіткістю, а наслідки його застосування мають бути передбачуваними.
109. Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.
110. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (зокрема рішення ЄСПЛ від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04).
111. У зв`язку із зазначеним право держави витребувати земельну ділянку, з огляду на доведену незаконність і безпідставність її набуття фізичною особою, передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні приписи стосовно охорони земель і регламентування підстав для витребування майна є доступними, чіткими та передбачуваними.
112. У спорах стосовно земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси для задоволення національно-культурних потреб, використанні власності не на шкоду людині та суспільству (стаття 11, частина третя статті 13, частина сьома статті 41 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України). Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, без належного дозволу уповноваженого на те органу може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства.
113. Отже, повернення земельних ділянок історико-культурного призначення, на яких розташовані пам`ятки архітектури, які протиправно відчужені фізичним особам, переслідує легітимну мету контролю за використанням цього майна відповідно до загальних інтересів, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням в інтересах суспільства та науки. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим правовим режимом відповідних земельних ділянок.
114. Суспільний інтерес у контролі за використанням земельних ділянок історико-культурного призначення для гарантування збереження культурної спадщини у цій справі переважає приватний інтерес ОСОБА_1 у збереженні володіння спірною земельною ділянкою, яка має використовуватися за цільовим призначенням, виконувати свої важливі функції.
115. Більше того, оскільки ОСОБА_1 отримала спірну земельну ділянку в приватну власність безоплатно, у разі повернення земельної ділянки без попередньої компенсації її вартості остання не понесе непропорційний тягар відповідальності за порушення порядку виділення земельної ділянки у власність. Вона може клопотати перед органами місцевого самоврядування про надання їй іншої земельної ділянки у порядку, встановленому законом.
116. Повернення земельної ділянки не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право мирного володіння майном, про що правильно зазначив суд першої інстанції.
117. Таким чином, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну оцінку, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне, обґрунтоване і справедливе рішення.
118. Апеляційний суд вищевикладеного не врахував та дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог й наявність правових підстав для відмови у позові.
119. Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
120. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення належним чином оцінив подані сторонами докази, повно встановив обставини справи та правильно застосував норми матеріального права, а апеляційний суд помилкового скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
121. За викладених обставин касаційна скарга підлягає задоволенню із скасуванням постанови апеляційного суду та залишенням в силі рішення місцевого суду.
122. Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
123. Документально підтверджені судові витрати у розмірі 17 177,60 грн за подання касаційної скарги підлягають стягненню з ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 на користь Харківської обласної прокуратури.
Керуючись статтями 141, 402, 409, 413, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити.
2. Постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2025 року скасувати.
3. Рішення Валківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2024 року залишити в силі.
4. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (ЄДРПОУ 39792822) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (ЄДРПОУ 02910108)  судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 17 177,60 грн, тобто по 8 588 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн 80 коп. з кожного.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий  	Є. В. Синельников 	
Судді 	О. М. Осіян  Н. Ю. Сакара  О. В. Ступак 	
	В. В. Шипович