ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
15 січня 2026 року 	м. Тернопіль	Справа № 921/568/25 	

Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Шумського І.П.  
за участі секретаря судового засідання: Бега В.М.
розглянув справу
за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавакор" (07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, проспект Мазепи Івана, будинок 8)
до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" (46008, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Медова, будинок 18, поверх 2)
про стягнення грошових коштів в сумі 264663,23 грн.

За участі від:
позивача - Русаков С.О.
відповідача - не з`явився

Зміст позовних вимог, позиція позивача.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Флавакор" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" про стягнення грошових коштів в сумі 260903,51 грн, інфляційних витрат в сумі 1036,32 грн, 3% річних в сумі 2723,40 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки товару №19-09-24 від 19.09.2024, в частині поставки товару, оплаченого позивачем на суму 260903,51 грн. 
У зв`язку з цим позивачем стверджено, що грошові кошти в сумі 260903,51 грн підлягають поверненню, разом з нарахованими від них сумами 3% річних та інфляційних витрат, в порядку ст. 625 ЦК України. 

Позиція відповідача.
Відповідач відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений строк в ухвалі від 30.09.2025 (про відкриття провадження у справі) строк не надав.
Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст. 178 ГПК України.

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 справу №921/568/25 передано на розгляд судді Шумському І.П.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 30.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/568/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.10.2025, яке надалі відкладалось на 24.11.2025.
В підготовчому засіданні 24.11.2025 оголошувалась перерва до 16.12.2025.
Ухвалою суду від 16.12.2025 закрито підготовче провадження по справі №921/568/25 та призначено її до розгляду по суті на 15.01.2026.
Представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні 15.01.2026 в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги.
Відповідач явку повноважного представника в жодне з судових засідань не забезпечив, відзиву на позов не надав.
Згідно з відповіддю №1827627 від 29.09.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" є: 46008, м. Тернопіль, вулиця Медова, 18, поверх 2.
Вказана адреса відповідача зазначена позивачем у тексті позовної заяви.
Рекомендовані повідомлення, якими на вказану адресу відповідача направлялась судова кореспонденція у даній справі, повернулись на адресу суду без вручення адресату, з довідками підприємства зв`язку "Укрпошта": "адресат відсутній за вказаною адресою".
Згідно з відповіддю №1925339 від 23.10.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" є та сама адреса: 46008, м. Тернопіль, вулиця Медова, 18, поверх 2.
У відповідях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, сформованих щодо відповідача також зазначено, що засновником Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" є ОСОБА_1 , адреса: 11500, Житомирська область, Коростенський район, м. Коростень, вул. Котляревського Івана, буд. 18А. 
Рекомендовані повідомлення, якими на зазначену вище адресу засновника відповідача направлялись копії ухвал від 23.10.2025, 24.11.2025, повернулись на адресу суду без вручення адресату, з довідками підприємства зв`язку "Укрпошта": "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Ч. 11 ст. 242 ГПК України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Згідно з п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Не перебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, неможливість направлення в засідання свого повноважного представника і ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом відповідно за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.03.2018, винесеній по справі №911/1163/17.
Направлення процесуальних документів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу учасників справи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених документів перебуває поза межами контролю суду. Подібний висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 №911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-5, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та інших судових актах.
Наведене вказує про обізнаність відповідача про розгляд Господарським судом Тернопільської області даної справи.
Окрім того, ст. 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч. 9 ст.165, ч. 2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами справи.
Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.
Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).
15.01.2026 суд ухвалив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Флавакор" (надалі - покупець) 19.09.2024 укладено договір поставки товару №19-09-24 (надалі - договір), згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язався протягом усього терміну дії даного договору поставляти та передавати у власність покупця визначений у розділі 2 товар, а покупець зобов`язався приймати та оплачувати на умовах даного договору.
Відповідно до п. 1.3 договору моментом передачі права власності на товар є момент отримання товару покупцем та підписання уповноваженими представниками сторін накладних, що підтверджують передачу товару від постачальника до покупця.
Згідно з п. 2.1 договору товаром за даним договором є: продукти харчування в асортименті, за номенклатурою, у кількості та за ціною, що визначається видатковою накладною на кожну окрему партію товару. Видаткові накладні формуються за заявками, які узгоджуються у будь-якому зручному для сторін форматі, у тому числі електронною поштою або за телефоном.
У п. 4.2 договору сторонами обумовлено, що покупець здійснює розрахунки з постачальником на умовах відстрочки платежу терміном тридцять календарних днів з моменту отримання товару. Форма сплати: безготівковий розрахунок, шляхом перерахування грошових коштів покупцем на розрахунковий рахунок постачальника.
Відповідно до п. 4.4 договору оплата товару проводиться виключно на підставі наданих постачальником, оформлених відповідно до законодавства, рахунку-фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, документів визначених у п. 3.1. договору та при умові реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Приймання товару за якістю та обсягом здійснює представник отримувача, відповідно до вимог цього договору та чинного законодавства України у присутності покупця (уповноваженого представника покупця). Приймання - передача товару оформлюється видатковою накладною в момент передачі товару покупцю, яка підписується уповноваженими представниками сторін в 2-х оригінальних примірниках: 1 примірник - покупцю, 1 примірник - постачальнику (п. 5.1 договору).
Строк дії договору настає з моменту підписання його обома сторонами та діє до 31.12.2024, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п. 9.1 договору).
На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" (продавцем/постачальником) поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Флавакор" (покупцю) товар на загальну суму 2572486,43 грн, що підтверджують видаткові накладні: № 65 від 11.10.2024 на суму 1017214,55 грн; № 67 від 15.10.2024 на суму 1555271,88 грн.
Приймання - передача товару згідно з зазначеними видатковими накладними посвідчується зробленими на них відмітками представників обох сторін та печатками сторін.
У свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Флавакор" перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" грошові кошти в сумі 2833389,94 грн, що підтверджується платежами на переказ АТ «Креді Агріколь Банк»: №324 від 26.09.2024 на суму 330000,40 грн; №330 від 03.10.2024 на суму 300000 грн; №331 від 04.10.2024 на суму 200000 грн; №332 від 04.10.2024 на суму 500044,79 грн; №345 від 08.10.2024 на суму 250024 грн; №344 від 08.10.2024 на суму 500000 грн; №346 від 11.10.2024 на суму 500002,25 грн; №412 від 06.11.2024 на суму 253318,50 грн, у призначенні платежів яких зазначено: «сплата за товар згідно договору №19-09-24 від 19.09.2024». 
Матеріали справи не містять доказів поставки товару на суму 260903,51 грн.
20.05.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою №5 від 19.05.2025, у якій просив повернути грошові кошти в сумі 260903,51 грн.
Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та реагування.
За твердженням позивача, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань мало наслідком звернення позивача з даним позовом до суду з вимогою про відновлення його порушених прав, шляхом стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 260903,51 грн, а також нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України 2723,40 грн 3% річних та 1036,32 грн інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.
Статтями 15, 16 Цивільного кодексу (надалі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 11, ч.1 ст. 13 ЦК України).
У розумінні ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Судом встановлено, що укладений між сторонами договір №19-09-24 від 19.09.2024 за своїм змістом та правовою природою є договором поставки. 
Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
При цьому у ст. 629 ЦК України законодавець обумовив, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На виконання умов даного договору відповідачем поставлено позивачу товар на загальну суму 2572486,43 грн.
У свою чергу позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 2833389,94 грн.
Відповідач не здійснив поставку товару позивачу на суму 260903,51 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).
Судом з`ясовано, що в порушення умов договору, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14 ЦК України відповідач не повернув зазначену суму грошових коштів на вимогу позивача. 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст. 14, ч. 4 ст. 74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач викладені у позовній заяві обставини не спростував, доказів в підтвердження повернення заявлених до стягнення коштів в сумі 260903,51 грн не подав, а тому позов підлягає до задоволення як обґрунтовано заявлений, підтверджений матеріалами справи та не оспорений відповідачем.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом у даній справі проведено перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних нарахувань. Згідно проведеного перерахунку, суд визнає нарахування 2723,40 грн 3% річних та 1036,32 грн інфляційних нарахувань за період 19.05.2025 - 22.09.2025 правомірними та такими, що підлягають до задоволення.
За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавакор" підлягають до задоволення, шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" грошових коштів в сумі 260903,51 грн, 3% річних в сумі 2723,40 грн, інфляційних нарахувань в сумі 1036,32 грн.

Розподіл судових витрат.
В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 20, 73-80, 86, 91, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України,
ВИРІШИВ:
1.Позов задоволити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" (46008, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Медова, будинок 18, поверх 2, ідентифікаційний код 43978333) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавакор" (07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, проспект Мазепи Івана, будинок 8, ідентифікаційний код 45330842) кошти в сумі 260903 (двісті шістдесят тисяч дев`ятсот три) грн 51 коп., 2723 (дві тисячі сімсот двадцять три) грн 40 коп. - 3% річних, 1036 (одну тисячу тридцять шість) грн 32 коп. - інфляційних нарахувань, 3969 (три тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 95 коп. - судового збору в повернення сплачених судових витрат.
Видати наказ.
2. Копію рішення направити:
- Товариству з обмеженою відповідальністю "Флавакор" в його електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС.
- Товариству з обмеженою відповідальністю "Полісся Експо" (46008, м. Тернопіль, вулиця Медова, 18, поверх 2) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.
Повне рішення складено 19 січня 2026 року.

Суддя І.П. Шумський