Справа № 2-4955/11 	Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М. 	
Провадження № 22-ц/802/195/26  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів -Матвійчук Л. В., Бовчалюк З. А.,
з участю
секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
боржника – ОСОБА_1 ,
представника боржника – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту», стягувач – Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», боржники: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , заінтересована особа – приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога Сергій Степанович, про заміну сторони у виконавчому провадженні, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником ОСОБА_2 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року ТОВ «ФК «Маніту» звернулося до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником у цивільній справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 2-4955/11 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 52/07-І/02 від 12.07.2007 року, який укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 , в розмірі 61 183 доларів США 58 центів та 57 203 грн 17 коп, що в національній валюті згідно з офіційним курсом валюти становить загальну суму 544 977 грн 02 коп, звернуто стягнення на предмети іпотеки: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , та стягнуто з останнього витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1700 грн і понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 
Вказував, що на виконання зазначеного рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С. С. було відкрито виконавче провадження № 65765705. Станом на 24 квітня 2025 року зазначене виконавче провадження перебуває на виконанні у цього ж приватного виконавця, яким вчиняються заходи примусового виконання рішення.
03 червня 2025 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «ФК «Маніту» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб з АБ «Укргазбанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. 03 червня 2025 року №807.
Зазначав, що зі змісту витягу з Реєстру прав вимог відступаються ПАТ АБ «Укргазбанк» вимоги на користь ТОВ «ФК «Маніту» станом на дату укладання договору купівлі – продажу (відступлення) за кредитними договорами фізичних осіб, внаслідок чого ТОВ «ФК «Маніту» набуло права вимоги , зокрема і за кредитним договором № 52/07-І/02 від 12 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 .
На підставі наведеного ТОВ «ФК «Маніту» просило суд замінити стягувача у виконавчому провадженні № 65765705 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4955/11, виданого 03 лютого 2012 року, щодо виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2011 року у справі №2-4955/11, а саме замінити стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» його правонаступником – ТОВ «ФК «Маніту».
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року заяву задоволено.
Замінено стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Маніту» у виконавчому провадженні № 65765705 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4955/11, виданого 03 лютого 2012 року, щодо виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2011 року у справі №2-4955/11.
Не погодившись із даною ухвалою суду, боржник ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні питання про заміну стягувача.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що, приймаючи оскаржуване судове рішення, Луцький міськрайонний суд Волинської області відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що за виконавчим листом №2-4955/11, виданим 03 лютого 2012 року, щодо виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 вересня 2011 року у справі №2-4955/11 предметом стягнення є квартира АДРЕСА_2 , яка була виведена із житлового фонду, та в подальшому спільно із квартирою АДРЕСА_3 за цією ж адресою об`єднана в об`єкт комерційної нерухомості - офіс /А-5/, загальною площею 148,6 кв.м, який був проданий на прилюдних торгах у межах іншого виконавчого провадження в якості забезпечення зобов`язань за цим же кредитним договором №52/07-І/02 від 12 вересня 2007 року в користь того ж стягувача - ПрАТ “Укргазбанк”.
Вказує, що помилковою є позиція суду про те, що реалізація квартири, яка є предметом стягнення за виконавчим листом №2-4955/11, виданим 03 лютого 2012 року, не є підставою припинення обов`язків боржника. З такою позицію не погоджується, оскільки вона не відповідає вимогам закону. Звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі 161/236/17 було встановлено ряд обставин та з посиланням на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2021 року було констатовано, що в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором від 12 вересня 2007 року № 52/07-І/02 у розмірі 61 183,58 дол. США та пені в розмірі 57 203,17 грн, а також у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором від 12 лютого 2008 року № 15/08-К/02 у розмірі 82 016,65 дол. США і пені в розмірі 80 035,97грн звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: на офіс /А-5/, загальною площею 148,6 кв. м, що знаходиться в АДРЕСА_4 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , шляхом продажу на прилюдних торгах. 
Стверджує, що у двох судових рішеннях, зокрема, у справі №2-4955/11 та у справі №161/236/17 вже було вирішено питання про звернення стягнення на предмет іпотеки: трикімнатної квартири АДРЕСА_5 та офісу /А-5/, загальною площею 148,6 кв. м, що утворена внаслідок об`єднання квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 на АДРЕСА_4 в рахунок погашення кредитів № 52/07-І/02 та № 15/08-К/02. У даному випадку здійснити виконання рішення, де предметом стягнення є квартира АДРЕСА_2 , неможливо, оскільки юридично та фактично дане нерухоме майно припинило існувати з причин його виведення з житлового фонду та об`єднання з іншим об`єктом, яке реалізоване в користь первинного стягувача - ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в якості погашення боргу за кредитним договором. 
За таких обставин вважає, що він, як майновий поручитель за іпотечним майном, несе відповідальність виключно в межах вартості іпотечного майна, що належало йому, а тому зазначає, що ним зобов`язання виконане.
Зауважує, що чинним законодавством не передбачено подвійне звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі судового рішення щодо одного і того ж способу звернення стягнення, покликаючись на постанову Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі № 459/2930/15-ц. Просив ухвалу скасувати і в задоволенні заяви про заміну стягувача відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником у випадку необхідності заміни стягувача у виконавчому листі. Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статтею 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши пояснення боржника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові до виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Як установлено судом, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 2-4955/11 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 52/07-І/02 від 12 липня 2007 року, який укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 , в розмірі 61 183 доларів США 58 центів та 57 203 грн 17 коп, що згідно з офіційним курсом валюти становить загальну суму 544 977 грн 02 коп., звернуто стягнення на предмети іпотеки: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , та стягнуто з останнього витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1700 грн та понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн . 
З постанови про відкриття виконавчого провадження № 65765705 від 11 червня 2021 року вбачається, що приватним виконавцем Пирогою С. С. відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа № 2-4955/11 від 03 лютого 2012 року, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем – ПАТ АБ «Укргазбанк».
Станом на 24 квітень 2025 року зазначене виконавче провадження перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С., що підтверджується Інформацією про виконавче провадження. 
Також установлено, що 03 червня 2025 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «ФК «Маніту» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб АБ «Укргазбанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. 03 червня 2025 року №807. 
Зі змісту витягу з Реєстру прав вимоги вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» відступив ТОВ «ФК «Маніту», а ТОВ «ФК «Маніту» набуло права вимоги за кредитним договором № 52/07-І/02 від 12 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 . 
Відповідно до частин першої та другої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
На стадії виконавчого провадження заміна сторони відбувається відповідно до статті 442 ЦПК України, яка регламентує, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.
Правонаступництво має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.
Наведені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 та від 03 грудня 2025 року в cправі № 902/388/18.
Так, процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальних правовідносинах її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірних матеріальних правовідносинах. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріальних правовідносин та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Наведені висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (пункт 77 постанови).
Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах. (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17).
У цій справі ТОВ «ФК «Маніту» просило суд замінити у виконавчому провадженні стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» на нього як його правонаступником. 
Судом установлено, що на час розгляду даної заяви виконавче провадження перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С., тому для належного та реального виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що витікає з обов`язків за вищезазначеним кредитним договором № 52/07-І/02 від 12 вересня 2007 року, суд дійшов правильного висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Маніту».
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, наявних у матеріалах справи, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Маніту» і заміни стягувача у виконавчому листі.
Разом з тим, як видно зі змісту апеляційної скарги та з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 у справі про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за його заявою, у задоволенні якої судом було відмовлено ухвалою від 18 грудня 2024 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, також наведено аналогічні обставини і покликання на ці ж самі доводи щодо неможливості подвійного звернення стягнення на майно.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження та вважає, щ в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наводить таких аргументів і доводів, які спростовують висновки суду про задоволення заяви. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року в даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: