ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/14433/24 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Єгорової Н.М.,
суддів - Бєлової Л.В., Ганечко О.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до Чернігівської міської ради, Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИЛА:
У листопаді 2024 року Керівник Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернігівської міської ради, Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, яким просив:
- визнати протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради та Виконавчого комітету Чернігівської міської ради яка полягає у невчинені дій, спрямованих на доопрацювання та затвердження історико-архітектурного опорного плану історично населеного місця м. Чернігова у відповідності до вимог Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 вересня 2021 року №926;
- зобов`язати Чернігівську міську раду та Виконавчий комітет Чернігівської міської ради вчинити дії спрямовані на доопрацювання та затвердження історико-архітектурного опорного плану історично населеного місця м. Чернігова відповідно до вимог Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 вересня 2021 року № 926.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач - Виконавчий комітет Чернігівської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставин справи, що мають значення для справи.
Апелянт зазначив про те, що історико-архітектурний опорний план м. Чернігова повинен бути складовою частиною Генерального плану м. Чернігова, водночас виникла проблема у його коригуванні/розробці нового з урахуванням внесених змін до Генерального плану міста. Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України роботи щодо підготовки та затвердження проектів містобудівної документації в місті були зупинені, оскільки будь-які збори та громадські слухання несуть загрозу для життя та здоров`я.
Додатково зазначив проте, що Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради вживались заходи щодо подання розробленого історико-архітектурного опорного плану м. Чернігова на затвердження Чернігівській міській раді, проте остання рішення не ухвалила.
Звернув увагу суду на те, що управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради, як уповноважений структурний підрозділ, який виступав замовником за договором, в період з 2022 року по 2024 рік неодноразово намагалось зв`язатись з розробником науково-проектної документації з метою її доопрацювання, оскільки саме цей розробник має авторські права, проте за юридичною адресою відсутній.
Позивач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки з 2019 року відповідачами не вжито заходів спрямованих на коригування і доопрацювання проекту історико-архітектурного плану м. Чернігова, з урахуванням вимог чинного законодавства України та затвердження вказаної документації.
Також зазначив про те, що внесення змін до Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 вересня 2021 року №926 не звільняє міську раду та її виконання виконавчий комітет від обов`язку доопрацювання та затвердження опорного плану історичного населеного місця м. Чернігова.
У межах встановленого судом строку відзиву Чернігівської міської ради на апеляційну скаргу не надійшло.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та стратегічних комунікацій України до Чернігівської міської ради, Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду .
Постановою Верховного Суду від 04 грудня 2025 року задоволено касаційну скаргу заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури, скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року, а справу №620/14433/24 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Скасовуючи вказану постанову Верховний Суд констатував, що прокурор у цій справі мав право на звернення до суду в особі Мінкультури та відповідного Управління Чернігівської ОДА й довів наявність інтересів держави, які можуть бути об`єктом судового захисту за таким позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи рішенням Чернігівської міської ради від 17 серпня 2017 року №22/VII-8 затверджена Програма розроблення (оновлення) містобудівної документації м. Чернігова на 2017 - 2020 роки із змінами та доповненнями (№ 27/VII-8, № 28/VII-10, №33/VII-8, №36/VII-20, №48/VII-10, №52/VII-8), якою ще у 2019 році передбачалося завершити проект "Визначення історичних ареалів та розроблення історико-архітектурного опорного плану м. Чернігова".
04 жовтня 2018 року за результатами проведених відкритих торгів щодо закупівлі послуги "Визначення історичних ареалів та розроблення історико- архітектурного опорного плану м. Чернігова" був визначений переможець - Підприємство об`єднання громадян "Інститут культурної спадщини" Всеукраїнської Ради з охорони культурної спадщини України (далі - Інститут), з яким Управлінням архітектури та містобудування Чернігівської міської ради 19 жовтня 2018 укладено договір №2 закупівлі послуг ДК 021:2015-71410000-5 Послуги у сфері містобудування (Визначення історичних ареалів та розроблення історико-архітектурного опорного плану м. Чернігова).
Відповідно до акту приймання - передачі наданих послуг від 30 серпня 2019 року опрацювання вказаної науково - проектної документації завершено у серпні 2019 року та передано замовнику - Управлінню архітектури та містобудування Чернігівської міської ради.
Згідно з протоколом засідання науково - методичної ради ПОГ "Інститут культурної спадщини" від 25 жовтня 2019 року №16 науково - проектна документація "Історико-архітектурний опорний план м. Чернігова з визначенням меж та режимів використання зон охорони пам`яток історичних ареалів" розглянута на науково - методичній раді Інституту, схвалена для подальшого проходження процедури погодження і затвердження.
Крім того, судом першої інстанції встановлено проведення процедуру громадського обговорення, в тому числі громадських слухань, проекту історико-архітектурного опорного плану м. Чернігова, а також 13 грудня 2019 року останній був розглянутий та погоджений на засіданні Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини при Департаменті культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації. Документація була схвалена без зауважень та рекомендована для подальшого проходження процедури погодження та затвердження.
Разом з тим, будь-які рішення щодо затвердження історико-архітектурного опорного плану історично населеного місця м. Чернігова Чернігівською міською радою не приймались.
Згідно з листом Міністерства культури та інформаційної політики України від 05 серпня 2024 року проект історико-архітектурного опорного плану м. Чернігова або науково-проектна документація з визначенням меж і режимів використання сторичних ареалів міста на розгляд центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, не подано. 
Міністерство культури та інформаційної політики листом від 27 серпня 2020 року №10622/б звернулося до голови Чернігівської міської ради, яким наголошувалося на необхідності виконання вимог чинного пам`яткоохоронного законодавства та обов`язковості розроблення історико-архітектурного опорного плану, однак відповідь не отримано.
Відповідно до листів виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 26 липня 2024 року та 13 вересня 2024 року розроблена науково-проектна документація потребує коригування у зв`язку з веденням активних бойових дій в регіоні, змінами в діючому законодавстві у сфері містобудування, зокрема щодо змісту, порядку розроблення, погодження та затвердження науково-проектної документації; внесенням змін у містобудівну документацію на місцевому рівні; перейменуванням багатьох скверів, вулиць, провулків; змінами в архітектурно-планувальній та будівельній сферах в місті, які реалізувались після розроблення, передання проєкта Історико-архітектурного опорного плану v Чернігова з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичних ареалів.
Оскільки відсутність доопрацьованого (відкоригованого) історико-архітектурного опорного плану м. Чернігів та незатвердження його у встановленому законом порядку призводить до порушення містобудівного та пам`яткоохоронного законодавства керівник Чернігівської окружної прокуратура, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що всупереч вищевказаних норм, зокрема вимог Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 вересня 2021 року № 926, Чернігівською міською радою та її виконавчим комітетом впродовж тривалого часу, а саме з 2019 року не вжито заходів, спрямованих на коригування, доопрацювання проекту історико- архітектурного опорного плану міста Чернігова, з урахуванням вимог чинного законодавства України та затвердження вказаної документації міською радою.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про основи містобудування" від 16 листопада 1992 року №2780-XII при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" від 08 червня 2000 року №1805-III об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність; історичне населене місце - населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України; історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку; охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.
Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про охорону культурної спадщини" встановлено, що державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать зокрема: виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
Відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених місць України, утворюється місцевою радою за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини (ч. 3 ст. 3)
Частиною 6 ст. 3 Закону України "Про охорону культурної спадщини" передбачено, що рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про охорону культурної спадщини" до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить, зокрема: реалізація державної політики з питань охорони культурної спадщини; ведення Державного реєстру нерухомих пам`яток України, здійснення координації та контролю за паспортизацією нерухомих об`єктів культурної спадщини; подання Кабінету Міністрів України пропозицій про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього щодо пам`яток національного значення; занесення об`єктів культурної спадщини місцевого значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та внесення змін до нього щодо пам`яток місцевого значення.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону культурної спадщини" до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: 
1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 
2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; 
3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць; 
4) забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; 
5) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; 
6) організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини; 
7) надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках місцевого значення, історико-культурних заповідних територіях та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитися на стані об`єктів культурної спадщини; 
8) організація відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; 
9) видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них; 
10) надання висновків щодо відчуження або передачі пам`яток місцевого значення їх власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління; 
11) укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону; 
12) забезпечення в установленому законодавством порядку виготовлення, встановлення та утримання охоронних дощок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам`ятках або в межах їх територій; 
13) підготовка пропозицій та проектів розпоряджень щодо проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування об`єктів культурної спадщини, відповідного використання пам`яток та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; 
14) популяризація справи охорони культурної спадщини на відповідній території, організація науково-методичної, експозиційно-виставкової та видавничої діяльності у цій сфері; 
15) виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини; 
16) підготовка пропозицій до програм соціально-економічного розвитку відповідної території і проектів місцевого бюджету та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; 
18) інформування органів охорони культурної спадщини вищого рівня про пошкодження, руйнування, загрозу або можливу загрозу пошкодження, руйнування пам`яток, що знаходяться на їх території; 
19) участь в організації підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників у сфері охорони культурної спадщини; 
20) організація досліджень об`єктів культурної спадщини, які потребують рятівних робіт; 
21) застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону; 
22) здійснення інших повноважень відповідно до закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини" з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України. Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, затверджується Кабінетом Міністрів України. У кожному історичному населеному місці визначається один або більше історичний ареал. Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.
Частиною 7 ст. 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини" визначено, що на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.
Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, у межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини та зони їх охорони.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації.
Відомості про зазначені в історико-архітектурному опорному плані: об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території вносяться до Державного земельного кадастру в порядку, встановленому відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" як обмеження у використанні земель у сфері забудови (ч. 5).
Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада (ч. 6).
Статтею 161 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зазначено, що історико-архітектурні опорні плани історичних ареалів населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України (включаються до складу комплексного плану як невід`ємні складові генеральних планів відповідних населених пунктів).
Відповідно до п. 12 п. 2 Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 вересня 2021 року №926 (далі - Порядок №926) історико-архітектурний опорний план - науково-проектна документація, яка розробляється і затверджується у складі генерального плану населеного пункту, внесеного до Списку історичних населених місць України, згідно із Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", містить відомості про об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території.
Відповідно до пп. 6 п. "а" ч. 1 ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації.
Підпунктом пп. 5 п. "б" ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.
В силу вимог пп. 7 п. "а" ч. 1 ст. 32 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" серед власних (самоврядних) повноважень виконавчого органу сільських, селищних, міських рад також передбачені повноваження щодо створення умов для розвитку культури, сприяння відродженню осередків традиційної народної творчості, національно-культурних традицій населення, художніх промислів і ремесел.
До делегованих повноважень виконавчого органу сільських, селищних, міських рад віднесено забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання (пп. 10 п. "б" ст. 32).
Відповідно до п.п. 1, 4, 5, 6 та 7 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №318 (далі - Порядок №318), історичні ареали визначаються тільки в населених місцях, що занесені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України. 
Відповідальними за визначення меж і режимів використання сторичних ареалів є Мінкультури та уповноважені ним органи охорони культурної спадщини. 
Межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць. 
Історико-архітектурні опорні плани розробляються на основі комплексних досліджень усієї території історичного населеного місця та його найближчого оточення. Збереження традиційного характеру середовища історичних ареалів, охорона і раціональне використання розташованих в їх межах нерухомих об`єктів культурної спадщини, збереження її містоформуючої ролі є пріоритетним напрямом містобудівної діяльності в межах історичних ареалів.
Відповідно до п.п. 8, 9 Порядку №318 Проектна документація на нове будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об`ємно-просторових характеристик) у межах історичних ареалів населених місць розробляється з урахуванням вимог затвердженого в установленому законом порядку історико-архітектурного опорного плану.
У разі незатвердження історико-архітектурного опорного плану населеного місця, що внесене до Списку історичних населених місць України, проектна документація на нове будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об`ємно-просторових характеристик) у межах історичного ареалу розробляється з урахуванням вимог історико-містобудівного обґрунтування, порядок розроблення якого визначається наказом МКСК та Мінрегіону.
Отже у складі генерального плану м. Чернігова мають визначатись відповідні режими регулювання забудови та розроблятись історико-архітектурний опорний план.
Законом України "Про затвердження Загальнодержавної Програми збереження та використання об`єктів культурної спадщини на 2004 - 2010 роки" від 20 квітня 2004 року №1692-IV передбачено забезпечення виконання науково-дослідних і проектних робіт із розроблення історико-архітектурних опорних планів та проектів зон охорони пам`яток, визначення меж і режимів використання територій історичних ареалів населених місць, проведення інвентаризації забудови для подальшого розроблення генеральних планів історичних населених місць. Встановлено термін виконання заходів із збереження та використання об`єктів культурної спадщини впродовж 2004-2010 років.
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 03 липня 2006 року №909 "Про затвердження порядку визнання населеного місця історичним", Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, органи місцевого самоврядування повинні були забезпечити протягом 2006-2008 років розробку науково-проектної документації для визначення, використання і збереження історичного ареалу міст, селищ та сіл, занесених до Списку історичних населених місць.
Відповідно до п. 54 Порядку №926 рішення про розроблення (внесення змін) історико-архітектурного опорного плану населеного пункту у складі генерального плану населеного пункту приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.
Пунктом 55 Порядку №926 визначено, що виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські держадміністрації є замовниками, які організовують розроблення, внесення змін, погодження та подання історико-архітектурного опорного плану населеного пункту у складі генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної місцевої ради.
На підставі п. 60 Порядку №926 історико-архітектурні опорні плани та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними місцевими радами протягом трьох місяців з дня їх подання.
Отже, враховуючи вищевикладене, на Чернігівську міську раду та її виконавчий комітет покладається обов`язок із вчинення низки дій щодо замовлення, розроблення історико-архітектурного опорного плану історично населеного місця м. Чернігова (коригування, доопрацювання), здійснення контролю за його виготовленням, погодження та подальшого його скерування на затвердження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.
В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач зазначив про те, що управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради, як уповноважений структурний підрозділ, який виступав замовником за договором, в період з 2022 року по 2024 рік неодноразово намагалось зв`язатись з розробником науково-проектної документації Підприємством об`єднання громадян "Інститут культурної спадщини" Всеукраїнської Ради з охорони культурної спадщини України з метою її доопрацювання, проте за юридичною адресою він відсутній.
Як вбачається з матеріалів справи, Підприємство об`єднання громадян "Інститут культурної спадщини" Всеукраїнської Ради з охорони культурної спадщини України листом від 20 серпня 2024 року №11 на лист Чернігівської окружної прокуратури від 07 серпня 2024 року, повідомило про те, що офіційних звернень до Інституту щодо коригування останніми розробленого історико-архітектурного опорного плану м. Чернігова не надходило.
Отже, доводи апелянта про відсутність розробника за юридичною адрескою та неможливість зв`язку з останнім спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Пунктом 47 Порядку № 926 передбачено, що розроблення містобудівної документації вважається завершеним і містобудівна документація на місцевому рівні вважається чинною не раніше моменту внесення відповідних даних до Містобудівного кадастру на державному рівні та Державного земельного кадастру.
Згідно з листом від 13 вересня 2024 року №1298/2-05/вих/02/7694/20/вх/03 виконавчий комітет Чернігівської міської ради на запит Чернігівської окружної прокуратури від 03 вересня 2024 року №55-77-8006ВИХ-24 повідомив про те, що матеріали історико-архітектурного опорного плану м. Чернігова, розробленого Підприємством об`єднання громадян "Інститут культурної спадщини" Всеукраїнської Ради з охорони культурної спадщини України, до Містобудівного кадастру на державному рівні та Державного земельного кадастру не вносились.
Таким чином, в порушення вимог Порядку №926, Чернігівською міською радою та її Виконавчим комітетом впродовж тривалого часу, а саме з 2019 року не вжито заходів, спрямованих на коригування, доопрацювання проекту історико-архітектурного опорного плану міста Чернігова, з урахуванням вимог чинного законодавства України та затвердження вказаної документації міською радою.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Л.В. Бєлова

О.М. Ганечко