ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 р.	Справа № 520/11846/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/11846/25
за позовом Комунального підприємства "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області 
до  Головного управління ДПС у Харківській області    
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Комунальне підприємство "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області, звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0178050415 від 17 квітня 2025 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0178050415 від 17 квітня 2025 року в частині застосування штрафних санкцій на суму 16447 (шістнадцять тисяч чотириста сорок сім) грн. 41 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь Комунального підприємства "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області (код ЄДРПОУ 38429746) судові витрати в розмірі 2419 (дві тисячі чотириста дев`ятнадцять) грн. 97 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ 43983495).
Відповідач, Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись з даним рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДПС у Харківській області (Відповідач) проведено камеральну перевірку Комунального підприємства "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ, за результатами якої складено акт камеральної перевірки від 26 березня 2025 року №13007/20-40-04-15-02/38429746 (а.с. 24 - 25).
У висновках акту перевірки зазначено, що КП "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області несвоєчасно сплачені узгоджені суми податкових зобов`язань з ПДВ по податковим деклараціям з ПДВ за серпень 2024 року від 17.09.2024 №9272004499, за вересень 2024 року від 17.10.2024 №9308861125, за жовтень 2024 року від 19.11.2024 №9350538504 та уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2024 від 19.11.2024 №9350664091, чим порушено пункт 57.1 статті 57 ПК України. Відповідальність передбачена пунктом 124.1 ст. 124 ПК України.
На підставі висновків акту перевірки, Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення - рішення №0178050415 від 17 квітня 2025 року, яким за затримку на 8 - 28 календарних днів сплати грошового зобов`язання 329 278,44 грн. застосовано штраф у сумі 16 463,91 грн. з ПДВ (а.с. 21 - 22).
Не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтоване в частині застосування штрафних санкцій на суму 16447,41 грн, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Положеннями пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Приписами п. 46.1 ст. 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно п.49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Згідно п.49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПКУ, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного (податкового) строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.
Статтею 203 ПК України визначено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Як встановлено судовим розглядом, позивач подавав до податкового органу наступні податкові декларації:
1) податкову декларацію з ПДВ за серпень 2024 року від 16.09.2024, додаток до податкової декларації. Згідно квитанцій №1 податкову декларацію разом з додатком доставлено до податкового органу 17.09.2024 (а.с. 26 - 32);
2) податкову декларацію про суми ПДВ за вересень 2024 року від 17.10.2024; відомості про суми ПДВ, зазначені в ПН/РК до ПН, не зареєстрованих в ЄРПН, та про податковий кредит за вересень 2024 року від 17.10.2024. Згідно квитанцій №1 податкову декларацію та відомості доставлено до податкового органу 17.10.2024 (а.с. 41 - 47);
3.1) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2024 року від 19.11.2024, уточнені відомості за вересень 2024 року від 19.11.2024. Згідно квитанцій №1 уточнюючий розрахунок разом з уточненими відомостями доставлено до податкового органу 19.11.2024 (а.с. 32 - 40);
4) податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2024 року від 19.11.2024; відомості про суми ПДВ за жовтень 2024 року від 19.11.2024. Згідно квитанцій №1 податкову декларацію та відомості про суми ПДВ доставлено до податкового органу 19.11.2024 (а.с. 6 - 14).
Судом встановлено, що на підтвердження своєчасної сплати ПДВ за спірні періоди платником податків надано до суду платіжні інструкції з відмітками банку про їх прийняття до виконання:
- податкове зобов`язання з ПДВ за серпень 2024 року сплачено згідно платіжної інструкції № 10654 від 25.09.2024 року (граничний строк сплати – 30.09.2024);
- податкове зобов`язання з ПДВ за вересень 2024 року сплачено згідно платіжної інструкції № 10836 від 28.10.2024 року (граничний строк сплати – 31.10.2024);
- податкове зобов`язання з ПДВ за жовтень 2024 року сплачено згідно платіжної інструкції № 11030 від 27.11.2024 року (граничний строк сплати – 30.11.2024) (а.с. 15 - 17).
Як зазначив представник відповідача, станом на 04.09.2024 борг за штрафними санкціями (з урахуванням переплати) становив 108799,28 грн. В рахунок погашення податкового боргу платника податків, сплачені ним податкові зобов`язання були спрямовані в рахунок погашення податкового боргу, зокрема: зараховано 25.09.2024 року - 234 382,52 грн., зараховано 28.10.2024 року - 315 560,52 грн., зараховано 27.11.2024 820 252,52 грн.
Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями податкового органу, враховуючи таке.
Так, відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Судовим розглядом встановлено, що з комп`ютерної програми суду "ДСС" вбачається, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі №520/14937/24 адміністративний позов Комунального підприємства "ЕКО-САН" Лозівської міської ради Харківської області до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02 квітня 2024 року №0166240411 на суму штрафу 110611,00 грн. та від 02 квітня 2024 року №0166310411 на суму штрафу 37981,13 грн. залишено без задоволення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 по справі №520/14937/24 залишено без змін.
Відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в силу пункту 56.18 статті 56 ПК України грошове зобов`язання (штраф), визначене податковими повідомленнями - рішеннями Головного управління ДПС у Харківській області від 02 квітня 2024 року №0166240411, №0166310411 набуло статусу узгодженого лише 06 грудня 2024 року, тобто після прийняття постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2024 року у справі №520/14937/24, на момент сплати самостійно визначених грошових зобов`язань за період серпень - жовтень 2024 року такі податкові повідомлення - рішення оскаржувалися в судовому порядку та визначені ними суми не були узгодженими.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів того, що на момент сплати платником податків самостійно визначених грошових зобов`язань за період серпень - жовтень 2024 року (платіжні інструкції № 10654 від 25.09.2024 року, № 10836 від 28.10.2024 року та № 11030 від 27.11.2024 року) в нього був наявний податковий борг, за вищевказаними ППР від 02 квітня 2024 року №0166240411, №0166310411 грошове зобов`язання стало узгодженим лише в грудні 2024 року, отже контролюючим органом протиправно спрямовано кошти зі сплати ПДВ за період серпень - жовтень 2024 року в рахунок неіснуючого боргу.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки платником податків своєчасно сплачено ПДВ за серпень - жовтень 2024 року, оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням №0178050415 від 17 квітня 2025 року протиправно нараховано штрафні санкції несвоєчасно сплачені узгоджені суми податкових зобов`язань з ПДВ по податковим деклараціям з ПДВ за серпень - жовтень 2024 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №0178050415 від 17 квітня 2025 року в частині застосування штрафних санкцій на суму 16447,41 грн.
Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 по справі № 520/11846/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено 11.02.2026 року