Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2/733/49/26
Єдиний унікальний №733/2050/25
Рішення
Іменем України
23 січня 2026 року м.Ічня
Ічнянський районний суд Чернігівської області 
у складі: головуючого – судді Вовченка А.В., 
секретаря судового засідання - Мошенець Л.М.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чічерова Ірина Володимирівна до ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Мусієнко Вячеслав Олександрович про спонукання до виконання мирової угоди
В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди, в якому просила спонукати відповідача ОСОБА_2 до виконання мирової угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 30.06.2016 року, затвердженої Ічнянським районним судом Чернігівської області шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за мировою угодою у розмірі 17 584 доларів США , що еквівалентно 725 804,21 грн.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, ОСОБА_1 (надалі - Позивач) та ОСОБА_2 (надалі -Відповідача) є спадкоємицями першої черги.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_5 , про визнання за нею права власності на 1/4 частину майна, яке належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги мотивувала тим, що пощивач, як спадкоємиця першої черги за законом своєчасно прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , але не може її належним чином оформити, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно, які б підтверджували право власності померлого на спадкове майно.
В судовому засіданні сторони домовились укласти мирову угоду за наступних умов.
Відповідачка ОСОБА_2 сплачує 20000 (двадцять тисяч) доларів США ОСОБА_6 за частку спадкового майна, яке належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: за 1/4 частину магазину,

розташованого в АДРЕСА_1 ; 1/4 частину трактора марки «Бєларусь» - 892 д.н.з. НОМЕР_1 ; 1/4 частину легкового автомобіля SSANG YONG REXTON д.н.з. НОМЕР_2 , грошовий вклад в кредитній спілці «Копілка» в розмірі 39085 (тридцять дев`ять тисяч вісімдесят п`ять) гривень 34 копійки та належну частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , наступним чином:
-30 червня 2016 року - 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок;
-при вступі ухвали в законну силу всі кошти, які знаходяться на рахунку в кредитній спілці «Копілка» на ім`я ОСОБА_4 в розмірі 39085 (тридцять дев`ять тисяч вісімдесят п`ять) гривень 34 копійки ;
- до 01 грудня 2016 року 4000 (чотири тисячі) доларів США;
-до 01 травня 2017 року 13584 (тринадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) доларів США.
ОСОБА_7 , яка діє як представник за довіреністю ОСОБА_1 , при умові сплати ОСОБА_1 20000 (двадцять тисяч) доларів США ОСОБА_2 не заперечує проти передачі у власність останній магазину, розміщеного в АДРЕСА_1 ; трактора марки «Беларус 892» д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, двигун № НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_4 , який знаходиться в м. Ічня, вул. Леваневського, 10 Чернігівської області та відмовляється від належної 1/4 частини спадкового майна - легкового автомобіля SSANG YONG REXTON  НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_5 , зареєстрований Святошинським РУ ГУМВС України в м. Києві, технічний паспорт НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_8 . Також ОСОБА_1 не заперечує проти передачі в користування та відмовляється від належної їй 1/2 частини спадкового майна - майна фермерського господарства «Колос», яке знаходиться в м. Ічня по вулиці Леваневського, 10 Чернігівської області, що складається із земельної ділянки площею 17 га згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого ОСОБА_4 на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Ічнянської районної ради Ічнянського району Чернігівської області від 14 травня 1993 року. 
22.12.2016 року державним виконавцем Макаренком О.Г. органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області винесено постанову у виконавчому провадженні №° 53182516, якою було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника. ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 22 грудня 2016 року. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26.04.2017 року у справі № 733/1983/15-ц Скаргу ОСОБА_2 задоволено. Скасовано постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження від 22 грудня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 4000 доларів США та Скасовано постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 грудня 2016 року по виконавчому провадженні № 53182516. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 14.07.2017 року у справі № 733/1983/15-ц Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено, ухвалу Ічнянського районного

суду від 26 квітня 2017 року - залишено без змін. Ухвали суду мотивовані тим, що ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області у справі № 733/1983/15-ц від 30 червня 2016 року не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та не містить припису про її примусове виконання. 
В зв`язку з невиконанням мирової угоди ОСОБА_2 в серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення коштів. Разом з позовною заявою було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30.08.2017 року у справі №733/1286/17 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору було відмовлено та позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.
Так як, у ОСОБА_1 на той час не було коштів для сплати судового збору, то ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22.09.2017 року у справі № 733/1286/17 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди шляхом стягнення коштів повернуто.
Пізніше ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу ухвали суду про затвердження мирової угоди відповідно до вимог ст.ст. 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначити строк пред`явлення до виконання та дату набрання законної сили для послідуючого виконання судового рішення.
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 13.10.2017 року у справі № 733/1983/15-ц відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу ухвали суду та приведення її до вимог закону. З 2013 року ОСОБА_1 проживала в іншій країні, а саме в ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_2 в неї народилася донька ОСОБА_10 в місті Гіза . З 2014 року ОСОБА_1 перебувала у декретній відпусті по догляду за дитиною, не працювала, не перебувала в України до 2021 року, тому не мала надалі фінансово забезпечити собі представника в Україні для забезпечення правової допомоги з питання виконання мирової угоди та сплатити всі необхідні офіційні платежі. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 так і не виконала умови мирової угоди в частині сплати 4000 доларів США та 13584 доларів США.
Крім того, ОСОБА_2 стала законною власницею майна, яке входило до спадщини та повноцінно ним користується, в той час як законні права ОСОБА_1 порушені, Позивачка відмовилась від своєї частки на її користь і витратила багато зусиль щоб отримати свою законну частку після смерті батька. Просить поновити строк на звернення до суду та спонукати відповідача  ОСОБА_2 до виконання мирової угоди від 30 червня 2016 року , затвердженої ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року у справі № 733/1983/15-ц, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за мировою угодою у розмірі 17 584 (сімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) доларів США, що еквівалентно 725 804,21 (сімсот двадцять п`ять тисяч вісімсот чотири) грн. 00 коп.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2025 року головуючим суддею по вказаній справі обрано Вовченка А.В.
Від представника відповідача - адвоката Мусієнка В.О. надійшов відзив, в якому він зазначив, що позивач був обізнаний про порушення права та мала реальну можливість

захисту ще у 2016-2017 роках. З матеріалів справи видно, що позивач ще в грудні 2016 рокук зверталася до органів ДВС та ініціювала виконавче провадження, а у 2017 році оскаржувала судові ухвали та подавала позов про спонукання до виконання мирової угоди. Отже , позивач достеменно знав про невиконання умов мирової угоди та фактично розпочав захист смвого права одразу пцісля настання строку виконгання. Подальша тривала бездіяльність не може бути виправдана загальними посиланнями на життеві обставини. 
Ухвала про затвердження мирової угоди є судовим актом, а не «звичайним договором»; позивач уже зверталася з вимогами щодо приведення ухвали до вимог законодавства про виконавче провадження та отримала відмову. Подання нового позову через значний проміжок часу фактично дублює попередні спроби та суперечить принципам правової визначеності. Також позивач не довела належними та допустимими доказами ані підстав для стягнення саме у заявленому розмірі та саме у заявленій валюті, ані правомірності обраного способу захисту. Позовні вимоги сформульовані як «спонукання до виконання мирової угоди», однак по суті містять вимогу про стягнення грошової суми. Позов підлягає відмові у зв`язку з пропуском позовної давності.
Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
23 грудня 2025 року від представника відповідача - адвоката Мусієнка В.О. надійшла заява про застосування позовної давності. В заяві зазначив,що позовні вимоги грунтуються на мировій угоді від 30.06.2016, затвердженійф ухвалою суду у справі №733/1983/15-ц. Мирова угода передбачала два строки виконання грошового зобовязання до 01 грудня 2016 року – 4000 дол. США та до 01 травня 2017 року -13 584 дол.США. Перебіг позовної давності щодо цієї частини вимоги почався зі спливом строку виконання – з 02.12.2016 та сплив 02.12.2019 Будь-які законодавчі конструкції «продовження або зупинення» строків запроваджені пізніше (карантинні чи воєнні) не відновлюють та не «оживляють» уже спливлу позовну давність Отже , вимога в частині 4000 дол.США заявлена після спливу позовної давності.
Перебіг позовної давності щодо сплати 13 584 дол. США почався зі спливом строку виконання – з 02 травня 2017 року та мав спливти 02.05.2020. З 02 квіня 2020 на підставі ЗУ №540—ІХ до ЦК України було внесено п.12 розд. «Прикінцеві та перехідні положення,який передбачав продовження строків позовної давності на час дії карантину. Карантин було відмінено з 24 год. 30.06.2023 року Постановою КМУ №651 від 27.06.2023 року. Кім того, на період дії воєнного стану діяв п.19 розд.»Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (введений Законо №2120-ІХ) , який продовжував строки, зокрема визначені ст.257 ЦК України, на час дії воєнного стану.Законом України №4434-ІХ від 14.05.2025 п.19 виключено,закон набрав чинності 04.09.2025 року. 
Станом на 02.04.2020 до спливу трирічної позовної давноситі за вимогою про 13 584 дол.США залишилося 30 календарних днів. На період дії карантину строки позовної давності продовжувалися, а на період дії воєнного стану також продовжувалися (п.19 того ж роздіду) . Законом України від 14.05.2025 №4434-ІХ пункт 19 виключено, у зв`язку з чим перебіг позовної давності відновлено 04.09.2025 .Отже, з урахуванням продовження на період карантину та воєнного стану, останнім днем позовної давності за цією вимогою є 03.10.2025 . Позов сформовано в підсистемі «Електронний суд 06.10.2025 тобто після спливу позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалаю суду від 23 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.
Відповідач та його представник надали заяву про розгляд справи без їх участі. Просили в задоволенні позову відмовити з причини спливу позовної давності, яка є достатньою та самостійною підставою для відмови у позові. Окрім того позивачем не надано жодного доказу, що майно на яке посилається позивач , перебуває у власності відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За правилами статті 175 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час затвердження судом мирової угоди, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.
У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.
Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання.
Відповідно до висновку Верховного Суду України по справі № 6-274цс15 від 23.09.2015 у разі невиконання однією із сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом

про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинного на час затвердження мирової угоди) виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 5 статті 3 вказаного Закону було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.
Однак Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пункт 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виключено.
Отже, на час постановлення Ічнянським районним судом Чернігівської обласиті ухвали від 30.06.2016 про визнання мирової угоди вона не відносилася до судових рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.
Водночас, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні вказаного позову.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року в справі № 6-274цс15, постановах Верховного Суду від 14 червня 2018 року в справі № 372/742/16-ц (провадження № 61-22192св18), від 12 грудня 2018 року в справі № 179/1341/15-ц (провадження № 61-40659св18) та від 10 липня 2019 року в справі № 754/1795/16-ц (провадження № 61-13760св18).
У справі, що розглядається, між сторонами виник спір щодо невиконання відповідачем мирової угоди, затвердженої ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30.06.2016 року, яка на час її постановлення не відносилася до судових рішень, що підлягали виконанню державною виконавчою службою.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.
Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди і лише після ухвалення судового рішення про задоволення таких позовних вимог можуть вирішуватись усі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень.
Ухвалою Ічнянського суду Чернігівської області від 30.06.2016 року у справі № 733/1983/15-ц визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_7 , яка діє як представник за довіреністю ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 .
За умовами мирової угоди відповідач ОСОБА_2 сплачує 20000 (двадцять тисяч) доларів США Гавриш Я,В. за частку спадкового майна, яке належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: за 1/4 частину магазину, розташованого в АДРЕСА_1 ; 1/4 частину трактора марки «Бєларусь» - 892 д.н.з. НОМЕР_1 ; 1/4 частину легкового автомобіля SSANG YONG REXTON д.н.з. НОМЕР_2 , грошовий вклад в кредитній спілці «Копілка» в розмірі 39085 (тридцять дев`ять тисяч вісімдесят п`ять) гривень 34 копійки та належну частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , наступним чином:
-30 червня 2016 року - 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок;
-при вступі ухвали в законну силу всі кошти, які знаходяться на рахунку в кредитній спілці «Копілка» на ім`я ОСОБА_4 в розмірі 39085 (тридцять дев`ять тисяч вісімдесят п`ять) гривень 34 копійки ;
- до 01 грудня 2016 року 4000 (чотири тисячі) доларів США;
-до 01 травня 2017 року 13584 (тринадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) доларів США. ОСОБА_1 , при умові сплати ОСОБА_2 20 000 дол. США не заперечує проти передачі у власність останній магазину, розміщеного в АДРЕСА_1 ; трактора марки «Беларус 892» д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, двигун № НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_4 , який знаходиться в м. Ічня, вул. Леваневського, 10 Чернігівської області та відмовляється від належної 1/4 частини спадкового майна - легкового автомобіля НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_5 , зареєстрований Святошинським РУ ГУМВС України в м. Києві, технічний паспорт НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_8 . Також ОСОБА_1 не заперечує проти передачі в користування та відмовляється від належної їй 1/2 частини спадкового майна - майна фермерського господарства «Колос», яке знаходиться в м. Ічня по вулиці Леваневського, 10 Чернігівської області, що складається із земельної ділянки площею 17 га згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого ОСОБА_4 на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Ічнянської районної ради Ічнянського району Чернігівської області від 14 травня 1993 року.
В подальшому, оскільки ОСОБА_2 , не було виконано пункт мирової угоди, а саме сплатити до 01.12.2016 року - 4000 доларів США, ОСОБА_1 звернулась до ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області. 22.12.2016 року державним виконавцем Макаренком О.Г. органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області винесено постанову у виконавчому провадженні №° 53182516, якою було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника.
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26.04.2017 року у справі № 733/1983/15-ц Скаргу ОСОБА_2 задоволено. Скасовано постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області про відкриття виконавчого провадження від 22 грудня 2016 року про

стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 4000 доларів США та Скасовано постанову державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного ВДВС ГТУЮ в Чернігівській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 грудня 2016 року по виконавчому провадженні № 53182516.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 14.07.2017 року у справі № 733/1983/15-ц Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено, ухвалу Ічнянського районного суду від 26 квітня 2017 року - залишено без змін.
Ухвали суду мотивовані тим, що ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області у справі № 733/1983/15-ц від 30 червня 2016 року не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та не містить припису про її примусове виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Як вбачається з вищевказаного ОСОБА_2 робила всі можливі дії, щоб уникнути виконання свого зобов`язання за мировою угодою.
Однак, відповідачем ОСОБА_2 умови мирової угоди в частині сплати 4 000 дол.США та 13584 дол. США  виконано не було.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
За правилами статті 175 ЦПК України (в редакції на момент укладання мирової угоди) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.
У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.
Згідно із пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України Про виконавче провадження виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону.

Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України Про виконавче провадження (пункт 6 частини першої статті 26 цього Закону).
Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 21 квітня 1999 року) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.
Однак Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень положення пункту 5 статті 3 Закону України Про виконавче провадження виключено.
Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.
Частиною другою статті 368 ЦПК України передбачено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.
Станом на час звернення Позивача до суду зі вказаним позовом та його розгляду зазначена мирова угода та ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30.06.2016 не скасовані та є чинними, а тому підлягають виконанню сторонами у справі, в тому числі, в межах тих умов, які були погодженні сторонами.
Враховуючи наведені вище роз`яснення, позивач обрав вірний спосіб захисту порушеного права шляхом звернення до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.
Згідно із статями 11, 202 ЦК України затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами статей 509, 525, 526 ЦК України. Однак, такий правочин має і свої особливості, пов`язані з процедурою його укладення та затвердження, що також свідчить про необхідність дотримання процесуальних норм, які регулюють порядок затвердження мирової угоди судом.
Згідно із статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язується вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматись від певної дії, а друга сторона має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Системний аналіз норм цивільного процесуального закону, які регулюють укладення мирової угоди, дає змогу дійти висновку, що у разі невиконання однією зі сторін зобов`язаньза умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6274 цс 15.
Що стосується твердження представника відповідача про застосування позовної давності , то суд зазначає наступне.
Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).
Статтею 256 ЦК унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За приписами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України).
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено ст. 263 та 264 ЦК України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS –CoV-2 з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19),строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02.04.2020.
У зв`язку з цим, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02.04.2020 Законом № 540-ІХ.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24.00 год. 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів

України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS –CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023. Поряд із цим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 год 30 хв. 24.02.2024 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-ІХ набрав чинності 17.03.2022.
Надалі Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2024 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024 Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності від 14.05.2025 № 4434-ІХ, який набрав чинності 04.09.2025 пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився до 04.09.2025.
З огляду на це, в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану ), а з 30.01.2024 до 04.09.2025 перебіг строку звернення до суду зупинявся.
Окрім того, як зазначалось вище, ОСОБА_1 з 2014 року постійно проживала на території іншої держави - Єгипет. Лише в 2021 році, позивач прибула до України, щоб провести обстеження стану свого здоров`я. 29.07.2021 року була проведена операція та було проведено гістологічне дослідження видаленого об`єкта під час операції, внаслідок чого було виявлено захворювання «рак щитовидної залози» (підтверджується медичною випискою від 02.08.2021р.)
У серпні 2021 року позивачка продовжила лікування. На початку вересня 2021 року вона разом зі своєю донькою повернулась до Єгипту, так як донці потрібно було продовжити навчання.
Отже, приїжджаючи в Україну на три місяці та дізнавшись про свою хворобу, ОСОБА_1 витратила весь час на обстеження та лікування. 23.08.2024 року

ОСОБА_1 разом з донькою прибула до України, так як потребувала знову лікування та обстеження. Місце реєстрації, позивача зазначено АДРЕСА_3 ) (відноситься до Харківської міської територіальної громади).
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 11.03.2025 року за №380/43786 було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Відповідно до відомостей з вище зазначеного Переліку, Харківська міська територіальна громада, ША63120270000028556), відноситься до території, на яких ведуться (велися) бойові дії, дата виникнення 11.09.2022 року.
27.08.2024 Позивачка разом з донькою, стали на облік як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_4 , де фактично і проживають по теперішній час. 
Позивачка почала лікування з 12.09.2024 року, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 05.06.2025 , з якої вбачається, що з 30.07.2024 року було виявлено пухлину лівої молочної залози. 02.09.2024 року було проведено онкологічний консіліум КНП «МКЛ №4» ДМР та призначено схему лікування.
Повний діагноз відповідно до виписки від 05.06.2025 року :«Сг нижньо- зовнішнього квадранта лівої молочної залози сТ2сN1М0. сі 28, 4к НАПХТ (ЕС), 4к ТТ (трастузумаб) +12 введення паклітаксел, операція (13.03.2025 року - широка секторальна резекція лівої молочної залози з редукційною мамопластикою та БСЛВ (ІСС) 5 шт.) 3к АТТ (трастузумаб) + АГТ (Летрозол), кл. гр. 2. Супутній: Сг щитоподібної залози рТ1 N0Мх. СПО (2021), після променевої терапії, Виразка ДПК». Продовжуючи лікування, а саме періодично проходжуючи хіміотерапію, 26.07.2025 прибула на проведення променевого лікування до ТОВ «Український центр томотерапії», який знаходиться за адресою 25011, м. Кропивницький, вул. Ялтинська, буд. 1. Період лікування в м. Кропивницькому з 26.07.25-13.08.25 та з 16.08.2025-20.08.2025. Рекомендації онколога - продовжити підтримуючу терапію препаратом Трастузубам в дозі 6 мг/кг (що підтверджується копією виписки від 28.08.2025 року). Після проведення променевої терапії Позивачка повернулась до міста Дніпра для продовження лікування, яке попередньо ще триватиме до літа 2026 року. 
30.08.2025 року ОСОБА_1 було встановлено інвалідність 2 групи наразі вона не одружена, проживає разом з донькою (11 років), не працює (що підтверджується довідкою ОК- від 30.09.2025року).
Отже, з липня 2024 року Позивачка веде свою боротьбу за життя, постійно перебуваючи на лікуванні, яке впливає на весь стан (фізичний, психічний та розумовий), для лікування постійно потрібні значні кошти, перервати лікування не може, так як це призведе до погіршення стану здоров`я, прогресування хвороби та смерті.
Препарат, який Позивачці потрібно для проходження лікування є досить дороговартісний, якщо лікування буде відбуватись успішно, то воно триватиме ще мінімум 9 місяців і тому кошти які Відповідачка не сплатила за мировою угодою є життєво необхідними для позивача. 
Беручи до уваги той факт, що 04.09.2025 року минув незначний відрізок часу, суд визнає поважними причинами пропуску строку для звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди, з огляду на вище зазначене, а отже такий строк підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами 2, 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в порушення умов мирової угоди та положень ч. ч. 1, 3 ст.509 та ч. 1 ст. 526 ЦК України, свідомо та без поважних причин не виконала взяті на себе зобов`язання та позивачу не повернула грошові кошти в сумі 4000 дол.США та 13 584 дол.США , що еквівалентно 725 804,00 грн., а тому позовні вимоги про спонукання до виконання мирової угоди слід задовольнити.
Одночасно, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в користь держави в розмірі 7258,04 грн.
Керуючись ст.11, 202, 525, 526, 610, 625 ЦК України, ст. ст.2, 4, 13, 76-81, 95, 141,258-259, 263ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чічерова Ірина Володимирівна до ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Мусієнко Вячеслав Олександрович про спонукання до виконання мирової угоди задовольнити.
Спонукати ОСОБА_2 до виконання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , яка затверджена ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 червня 2016 року по цивільній справі № 733/2050/25, шляхом стягнення з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 боргу у розмірі 17 584 доларів США, що еквівалентно 725 804 (сімсот двадцять п`ять тисяч вісімсот чотири) грн.00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 7258 (сім тисяч двісті пятдесят вісім) грн.,04 грн. судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. В. Вовченко