ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 року м.Дніпро Справа № 904/4645/22 

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Рудь І.А.) від 24.04.2025р. та на додаткове рішення від 08.05.2025р. у справі № 904/4645/22
за позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", м. Полтава 
до Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь", м. Кам`янське Дніпропетровської області
про стягнення заборгованості в сумі 2 438 666 грн 75 коп. за договором поставки від 26.11.2021 № 21/М-398 в редакції додаткових угод, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, просило стягнути з Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" заборгованість у сумі 2 438 666 грн 75 коп., з яких: 1 910 511 грн 87 коп. основний борг, 311 005 грн 23 коп. інфляційні втрати, 117 803 грн 03 коп. 3% річних та 99 346 грн 62 коп. пені, відповідно до умов договору поставки від 26.11.2021 № 21/М-398 в редакції додаткових угод.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2025р. у справі № 904/4645/22: 
- клопотання Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" про зменшення штрафних санкцій задоволено частково;
- позов задоволено частково;
- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" 1 910 511 грн 87 коп. - основного боргу, 117 803 грн 03 коп. - 3% річних, 311 005 грн 23 коп. - інфляційних втрат, 49 673 грн 31 коп. - пені та 36 580 грн 00 коп. - судового збору;
- в решті позовних вимог відмовлено. 
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2025р. у справі № 904/4645/22: 
- заяву Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" задоволено частково;
- стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" 20 000 грн 00 коп. - частину витрат на професійну правничу допомогу;
- в іншій частині заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено. 
Не погодившись з цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Приватне акціонерне товариство "Камет-Сталь", в якій просило скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2025р. у справі № 904/4645/22 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, або змінити оскаржуване рішення та зменшити суму пені, 3% річних та інфляційних втрат на 99 % від суми, що підлягає стягненню з відповідача.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.10.2025 у справі № 904/4645/22 апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2025р. та на додаткове рішення від 08.05.2025р. у справі № 904/4645/22 - залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2025р. та додаткове рішення від 08.05.2025р. у справі № 904/4645/22 - залишено без змін; судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Приватне акціонерне товариство "Камет-Сталь".
У відзиві на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2025 року позивач заявив про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції становить - 50 000 грн. витрат на правову допомогу.
Також у відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05.2025 року позивач заявив про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції становить - 20 000 грн. витрат на правову допомогу.
У відзивах вказано, що остаточний розрахунок судових витрат позивача, понесених у зв`язку із переглядом вказаних рішень, разом з відповідними доказами буде надано за підсумками фактичних судових витрат за результатами розгляду апеляційних скарг на вказані рішення суду першої інстанції.
20.10.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" 70 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесену у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.10.2025р. заяву Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач звернувся до апеляційного суду з запереченнями на заяву позивача про розподіл судових витрат. Просить відмовити у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у справі; у випадку якщо суд прийде до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які заявлені до стягнення у справі суді апеляційної інстанції, з врахуванням критерію необхідності, неминучості понесення адвокатських витрат та відповідно до реальних обсягів виконаних робіт до 4 500,00 грн.
Розглянувши наявні матеріали справи, заяву Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаної заяви позивача, виходячи з наступного.
За приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, розподіл судових витрат у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції має містити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. 
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.
Відповідно до ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
За ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (Правова позиція, викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2024 між Адвокатським об`єднанням "Гардаріка-право" (далі - адвокатське об`єднання, виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" (далі - клієнт) був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги (далі - договір), за умовами пункту 5.2 якого за надання правової допомоги клієнт сплачує виконавцеві гонорар за домовленістю. Оплата за надані послуги проводиться відповідно до акту виконаних робіт, який є складовою частиною цього договору.
Конкретний розмір гонорару, який має сплатити клієнт на користь виконавця, визначається додатком до даного договору, який є невід`ємною частиною даного договору. 
Між сторонами укладено додаткову угоду № 4 від 08.08.2025 до вказаного договору, відповідно до якої сторони погодили наступні умови:
- Клієнт доручає, а виконавець приймає доручення щодо складання усіх необхідних процесуальних документів, подачі відповідачу та до апеляційного суду процесуальних документів та додатків до них, представництво клієнта в судових засіданнях, вчинення інших необхідних дій на користь клієнта;
- Гонорар виконавця становить 70 000, 00 грн за виконання доручення клієнта, визначеного в п. 1 даної додаткової угоди;
- Клієнт зобов`язується оплатити виконавцю гонорар у розмірі, визначеному умовами п. 2 даної угоди, протягом 30 днів після ухвалення постанови апеляційного суду.
Між сторонами складено та підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 15.10.2025, відповідно до якого визначено проведені роботи (надані послуги), а також зафіксовано загальну вартість робіт (послуг), що складає 70 000, 00 грн.
В акті зазначено, що адвокатам надано наступні послуги: складання, направлення апелянту та до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.05 2025 року у справі №904/4645/22 (8 годин); складання, направлення апелянту та до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2025 року у справі №904/4645/22 (4 години); участь адвоката 14.10.2025 року у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції (1 година).
Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Степ`юк В.С. здійснював представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції на підставі ордеру серії АА № 1972938, виданим Адвокатським об`єднанням "Гардаріка-право", а саме: брав участь у судовому засіданні та ним складено відзиви на апеляційні скарги на основне та додаткові рішення.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.
Оцінюючи суму судових витрат позивача на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи за критеріями розумності, необхідності, неминучості та співвідношення ціни послуг до ринкових цін, колегія суддів зазначає наступне.
Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірною, у порівнянні з ринковими цінами, вартістю адвокатських послуг.
Аналіз ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" свідчить про те, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. 
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Однак, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у суді апеляційної інстанції правнича допомога позивачу полягала у складенні процесуальних документів і участі в судовому засіданні. 
Колегія суддів зауважує, що витрати на правничу допомогу при перегляді судових рішень не можуть перевищувати такі витрати, понесені стороною при розгляді справи у суді першої інстанції. 
Зокрема Верховний Суд у своїх постановах виснував, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань у касаційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання, яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця (постанова ВС КАС від 11.12.2019 у справі №2040/6747/18, відповідна позиція підтримана і судом господарської юрисдикції у постанові ВС КГС від 07.02.2022 №918/1045/20).
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що адвокат Степ`юк В.С. був представником позивача та приймав участь на стадії розгляду справи у суді першої інстанцій, а отже, є обізнаним із обставинами справи та правовою позицією у спірних правовідносинах.
Також, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у справах № 756/2114/17 і № 911/3386/17, відповідно до якої підготовка справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи в разі незмінності правової позиції сторони у судах попередніх інстанцій, з огляду на що, не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу учаснику процесу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права.
Як вже було зазначено, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, або з власної ініціативи суду.
Відповідач звернувся до апеляційного суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, посилаючись при цьому на завищення заявленої до стягнення суми таких витрат, неспівмірність її з наданими позивачу послугами адвоката, кількістю часу, яка була витрачена адвокатом при наданні послуг. Окремо зазначив, що на момент апеляційного розгляду, враховуючий фіксований розмір оплати за надання правової допомоги, сторона позивача вже мала необхідні документи та могла скласти акт здачі- приймання послуг, а отже одразу могла надати до апеляційного суду необхідні документи на підтвердження витрат на правничу допомогу. Позивач у заяві від 20.10.2025 р. про вирішення питання розподілу судових витрат не зазначив жодних поважних причин не подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів під час апеляційного розгляду справи, що відповідно є підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення таких витрат.
Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на несвоєчасне подання доказів понесення позивачем витрат.
Позивач до закінчення судових дебатів у справі, в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, зробив відповідну заяву про необхідність подання доказів щодо понесених судових витрат. Такі докази були своєчасно подані у п`ятиденний строк з моменту прийняття рішення.
Нормами ст.ст. 129, 221 ГПК України не передбачено необхідності доведення стороною поважності причин не подання доказів на підтвердження судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.
Окрім того, акт приймання-передачі підписано сторонами 15.10.2025, тобто після прийняття судом апеляційної інстанції постанови у справі.
Проаналізувавши опис робіт, наведений в акті, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, адже заявлені відповідачем до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 70 000,00 грн. є завищеними та виходять за розумні межі вартості цих послуг у даному випадку з огляду на розмір стягнутих витрат на правову допомогу, понесених ним в суді першої інстанції, а також приймаючи до уваги і те, що представництво інтересів позивача здійснювалося тим самим адвокатом, позиція відповідача не змінювалась, що свідчить про вже сформовану його правову позицію щодо розгляду даної справи, враховуючи обсяг документів, їх зміст, що не потребувало від адвоката значного обсягу часу та зусиль, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності, розумності та неминучості, а тому вони підлягають зменшенню.
Проте, і розмір витрат визначений відповідачем у сумі 4 500, 00 грн. не відповідає не лише обсягу послуг наданому адвокатом позивача у справі але є явно заниженим у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
З огляду на викладене, надаючи оцінку наведеному позивачем розміру витрат на правничу допомогу, з урахуванням наданих доказів, з огляду на фактичні обсяги наданих послуг, враховуючи принцип пропорційності, диспозитивності та змагальності, колегія суддів вважає обґрунтованою суму витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи у розмірі 15 000,00 грн., яка і підлягає присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2025р. та на додаткове рішення від 08.05.2025р. у справі № 904/4645/22 – задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Камет-Сталь" на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з апеляційним переглядом справи № 904/4645/22, в сумі 15 000,00 грн.
Видачу наказу відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї додаткової постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України. 

Головуючий суддя А.Є. Чередко 

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков