20.01.2026
Справа №644/4372/24
н.п. 2-о/644/22/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2026 року м. Харків 

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Сітало А.К.,
за участі:
секретаря судового засідання – Трач М.В.,
заявника – ОСОБА_1 ,
представника заявника – адвоката Лопатюк Ю.Л. ( в режимі відеоконференції),
заінтересованої особи – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Індустріального районного суду м. Харкова цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
у с т а н о в и в:
Заявник звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що ОСОБА_7 19 вересня 2017 року був прийнятий на службу в Збройних Силах України за контрактом та проходив військову службу в складі військової частини НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_5  ОСОБА_7 помер від серцево судинної недостатності у ВМКЦ Північного регіону від вогнепального осколкового поранення, яке отримав біля села Стельмахівка, Луганської області при захисті Батьківщини, що підтверджується Сповіщенням сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) № 197/МПЗ від 05 квітня 2023 року. 
07 червня 2023 року заявник звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про отримання ОГД та інших виплат належних загиблому чоловіку старшому солдату ОСОБА_7 , у зв`язку із загибеллю під час виконання обов`язків військової служби.
22 червня 2023 року заявник отримала відповідь на свою заяву, якою у наданні виплат ОСОБА_8 відмовлено у зв`язку з тим, що не підтверджено факт проживання однією сім`єю заявниці та померлого.
Починаючи з 2017 року по 03 квітня 2023 року заявник проживала однією сім`єю разом з ОСОБА_7 в квартирі за адресою:  АДРЕСА_1 , де і проживає наразі. Разом з ними за вказаною адресою проживала і мати ОСОБА_7 – ОСОБА_2 .

Весь цей час заявниця разом з ОСОБА_7 мали спільний побут, виконували взаємні права та обов`язки подружжя. Дане твердження підтверджується відповідними доказами.
Ухвалою суду від 04.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження.
Ухвалою суду від 26.06.2025 залучено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в якості заінтересованих осіб по справі.
Представником заінтересованої особи – ІНФОРМАЦІЯ_7 - ОСОБА_9 подано відзив, у якому представник просить проводити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, прийняти рішення на розсуд суду.
Представник Міністерства оборони України - Ляшенко О.О. подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що з урахуванням наявності інших осіб, які можуть претендувати на виплату одноразової грошової допомоги, вважає, що встановлення факту в даному випадку пов`язане з наступним вирішенням спору про право, тому вказана заява не може розглядатися в порядку окремого провадження та повинна бути залишена без розгляду. Крім того, заявник звертаючись до суду із вказаною заявою не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю із ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу. При цьому подані заявником докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. Справу просив розглянути за відсутності представника МО.
Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав викладених у ній.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просила заяву задовольнити, підтвердила, що з кінця 2017 року заявниця та її син ОСОБА_7 проживали разом з нею в квартирі АДРЕСА_2 . Відносини між її сином та ОСОБА_1 носили характер подружніх, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Вони мали намір одружитися, але не встигли, так як ОСОБА_7 з 2017 року проходив військову службу, та з 2017 року перебував в зоні АТО, а після повномасштабного вторгнення рф на гарячих напрямках фронту. У відпустки син приїздив на нетривалі проміжки часу. 
Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.
Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , показала, що ОСОБА_1 жила з ОСОБА_7 з кінця 2017 року. Проживали вони разом з матір`ю ОСОБА_7 – ОСОБА_2 . ОСОБА_1 та ОСОБА_7 мали спільне господарство їх відносини мали характер які притаманні подружжю.
Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.
Заявник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_5  ОСОБА_7 помер від серцево судинної недостатності у ВМКЦ Північного регіону від вогнепального осколкового поранення, яке отримав біля села Стельмахівка, Луганської області при захисті Батьківщини, що підтверджується Сповіщенням сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) № 197/МПЗ від 05 квітня 2023 року.
Згідно з копією свідоцтва про смерть від 13.04.2023 року серії НОМЕР_2 , виданого Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Травма отримана ОСОБА_7 і причина смерті, пов`язані із захистом Батьківщини, вказане підтверджується копією витягу з протоколу № 1426 засідання військово-лікарської комісії від 19 травня 2023 року.
Допитані як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_10 зазначили, що ОСОБА_11 та ОСОБА_7 за час спільного проживання, піклувались один про одного, вели спільне господарство, спільно харчувались, разом купували речі, разом проводили ремонт житла, допомагали одне одному, вели спільний побут, мали взаємні обов`язки та права. Зазначене також підтверджується виписками по картковому рахунку заявника, документами на придбання меблів, фотознімками.
Заявник не може реалізувати свої соціально-економічні права, зокрема пов`язані із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги), у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 .
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
З відомостей наданих Міністерством Оборони України судом встановлено, що на отримання одноразової грошової допомоги після смерті військовослужбовця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 можуть претендувати наступні особи: мати – ОСОБА_2 , колишня дружина – ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_5 , син - ОСОБА_6 .
22 червня 2023 року заявник отримала відповідь на свою заяву, якою у наданні виплат ОСОБА_8 відмовлено у зв`язку з тим, що не підтверджено факт проживання однією сім`єю заявниці та померлого.
Відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.10.2018 року ухваленого у справі №646/3716/18, шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_12 розірвано. 
Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2015 року ухваленого у справі № 642/9037/15ц, шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 розірвано.
На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000,00 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Так відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Вказані вище норми дають підстави стверджувати, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ані положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.
Водночас, згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Суд встановив, що заявник перебувала тривалий час у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_7 , з яким вони спільно проживали за однією адресою починаючи з кінця 2017 року, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права й обов`язки, піклувалися один про одного.
Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час немає.
Суд дійшов висновку, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.
Таким чином, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц.

Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.
Таким чином, справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.
Суд відхиляє заперечення представника заінтересованої особи – Міністерства Оборони України щодо не надання заявником достатніх доказів проживання однією сім`єю з ОСОБА_7 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, а також доказів ведення спільного побуту. 
Крім того, суд не бере до уваги твердження заінтересованої особи, що встановлення факту в даному випадку пов`язане з наступним вирішенням спору про право, оскільки Верховний Суд у своїх правових позиціях чітко зазначив, яким чином повинні розглядатися справи вказаної категорії.
Разом з цим, задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю заявниці з загиблим як жінки та чоловіка без шлюбу саме з 2017 року не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.
Згідно ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.
Факт спільного проживання чоловіка і жінки як сім`ї без офіційної реєстрації шлюбу не може бути встановлений на той період, коли чоловік або жінка перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими.
Отже, винесення судом рішення про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, за умови, що обидва або один з них перебували в офіційному шлюбі з іншими особами, призведе до порушення принципу одношлюбності, передбаченого ст. 25 СК України.
Аналіз ст. 25 та ст. 74 СК України вказує на те, що обов`язковою передумовою для застосування положення ст. 74 СК України є, серед іншого, підтвердження того, що особа не перебуває в жодному іншому шлюбі (Постанова Верховного Суду від 22 квітня 2022 р. у справі № 523/6717/15-ц).
Відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.10.2018 року ухваленого у справі №646/3716/18, шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_12 розірвано. Рішення набрало законної сили 27.11.2018 року. Таким чином заява підлягає частковому задоволенню, а саме в частині початку спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , а саме проживання з 28.11.2018 року. 
Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення своїх соціально-економічних прав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 293, 315-317, 319, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу – задовольнити частково.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з 28 листопада 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду. 
Повний текст судового рішення складено – 29.01.2026 року.

Суддя:          А. К. Сітало