Справа № 274/7994/25
Провадження № 2/0274/3139/25

Рішення
Іменем України 
04.02.2026 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві Житомирської області порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої просить визначити їй додатковий строк один місяць для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її бабці - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Після смерті бабці відкрилась спадщина, до якої входить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцем першої черги ОСОБА_2 є її донька та мати позивачки - ОСОБА_3 .   Вказує, що не вчиняла дій щодо прийняття спадщини, оскільки вважала, що спадщину прийняла її мати - ОСОБА_3 .
На початку січня 2025 року їй зателефонувала мати і сказала, що вона знайшла в квартирі бабці заповіт на її ім"я. Відповідно до вказаного заповіту, який було складено 23.11.2015 року та посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Литвином О.С. за реєстраційним №3305, ОСОБА_2 на випадок своє смерті зробила розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй за законом, вона заповіла своїй внучці — ОСОБА_1 .
Вказує, що 14.01.2025 року вона звернулась з заявою про про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі на квартиру номер АДРЕСА_2 до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу—Пшеничної Є.С. В свою чергу, нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова мотивувалась тим, що вона протягом визначеного законодавством строку для відкриття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
У зв`язку із вищевикладеними обставинами змушена звернутись до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.11.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі призначено підготовче засідання у справі (а.с.42).
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.12.2025 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. ( а.с. 91).
Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої підтримує заявлені позовні вимоги, просить розглянути справу у її відсутності ( а.с. 89 ). 
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просила справу розглянути в її відсутності. При розгляді справи покладається на розсуд суду.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.04.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Бердичеві Житомирської області (а.с. 14).
Згідно заповіту, який було складено 23.11.2015 року та посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Литвином О.С. за реєстраційним №3305, ОСОБА_2 на випадок своє смерті зробила розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй за законом, вона заповіла своїй внучці — ОСОБА_1 (а.с.15, - 16).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавиці на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2000, р.№1-1814 (а.с. 18-21, 23-29).
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №79703749 від 14.01.2025 за заявою ОСОБА_1 зареєстровано спадкову справу щодо майна ОСОБА_2 номер у спадковому реєстрі №73499245 (а.с.17).
Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Пшеничної Є.С. №2/02-31 від 14.01.2025 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 протягом визначеного законодавством строку для відкриття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с.22).
Встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 1/2025 від 14.01.2025 щодо спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведеної приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Пшеничною Є.С. ( а.с. 56- 85).
Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За приписами даної статті відповідачами є особи, які здійснили дії по прийняттю спадщини у встановленому порядку, за відсутності вказаних осіб - відповідний орган місцевого самоврядування.
Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
В судовому засіданні встановлено, що спадщина ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ніким не прийнята, відумерлою не визнана.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини лише для осіб, які не є спадкоємцями першої черги. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду (постанова від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) та Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2024 року по справі №330/761/21 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або іншої черги спадкоємців, які набували право на спадкування за законом, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту.
Позивачка, в якості причин пропуску строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини вказує також на те, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.30, 36 -37).
Старший син позивачки - ОСОБА_7 є дитиною з інвалідністю (а.с.31-35).
Її чоловік ОСОБА_8 , 1990 р.н. проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 у зоні бойових дій в зв`язку із чим вона перебуває у стані постійного стресу (а.с. 39 - 40 ).
Крім цього про наявність заповіту позивачка дізналась лише на початку січня 2025 року.
Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. 
Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі „Ілхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.
Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи те, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, через необізнаність про наявність заповіту, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, що з врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст. 263 ЦПК України, є підставою для захисту права позивачки на спадкування в судовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку прийняття спадщини, оскільки позивачка не знала та не могла знати про існування заповіту, про це не було відомо, а ні їй, а ні іншим спадкоємцям. Головною ознакою поважності причин пропуску такого строку є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Той факт що заповіт було випадково знайдено лише у січні 2025р. унеможливлювало своєчасне її звернення в строк для прийняття спадщини. 
Необізнаність позивачки про заповіт, складений на її ім`я, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, тому позові вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення. 
Керуючись ст. 12-13,76-81,89,211,247,258,263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , додатковий строк - один місяць, для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.   Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст рішення виготовлено 04 лютого 2026 року 

Суддя : Т.М. Вдовиченко